ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4813/21                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 вересня 2021 року                                                                           м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                             Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Сорочка Є.О.,
                                                                                          Федотова І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленного підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -
  В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленного підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача стосовно застосування до ОСОБА_1 транспортного податку за 2015 рік на суму 25000 грн; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 30.06.2015 року № 82198-17 на суму 25000 грн; визнання протиправною та скасування податкової вимоги форми «Ф» № 1267-23 від 26.11.2015 року повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми процесуального права.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року про повернення позовної заяви.
Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду першої інстанції від 16.06.2021 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання квитанції про доплату судового збору в розмірі 3 632 грн., документу на підтвердження повноважень адвоката та вказати інші підстави поважності причин пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог про оскарження податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги. 
В ухвалі від 16.06.2021 року вказано, що позивачем пропущено строк звернення до суду щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 року № 82198-17 та податкової вимоги № 1267-23 від 26.11.2015 року, оскільки на час розгляду справи № 810/4007/16 позивачу було відомо про податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 року № 82198-17 та податкову вимогу № 1267-23 від 26.11.2015 року.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду з позовом в частині оскарження податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 року № 82198-17 та податкової вимоги № 1267-23 від 26.11.2015 року є неповажними, відповідно у суду відсутні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного позову.
Колегія суддів встановила наступні обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 року у справі № 810/4007/16 відмовлено у задоволенні позову Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів. В межах даної справи досліджувалось питання щодо наявності підстав для стягнення податкового боргу, який виник згідно з податковим повідомленням-рішенням від 30.06.2015 року № 82198-17 та на підставі податкової вимоги №1267-23 від 26.11.2015 року. В постанові зазначено, що провадження у справі № 810/4007/16 відкрито ухвалою суду від 20.12.2016 року та ОСОБА_1 подавалися письмові заперечення. Таким чином, на час розгляду справи № 810/4007/16, позивачу було відомо про податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 року № 82198-17 та податкову вимогу № 1267-23 від 26.11.2015 року.
Проте, до суду першої інстанції з даним позовом позивач звернувся лише 22.04.2021 року.
В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає про те, що 21 жовтня 2020 року з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (податкові застави) (витяг № 68794220) йому стало відомо про те, що 19 квітня 2018 року, на підставі рішення про опис майна у податкову заставу № 123 від 27.02.2018 року та акту опису майна у податкову заставу № 2 від 18.04.2018 року, зареєстровано обтяження № 16831361. Рішення про опис майна  у податкову заставу № 123 від 27.02.2018 року було прийнято на підставі податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 року № 8219817 на суму 25  000 грн.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Колегія суддів враховує те, що фактично про негативні наслідки непогашеного боргу, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 року № 82198-17, позивач дізнався 21 жовтня 2020 року з витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Однак з матеріалів справи вбачається, що позивач скористався процедурою адміністративного оскарження, шляхом подання скарги від 18 листопада 2020 року на податкове-рішення від 30.06.2015 року № 8219817 на суму 25  000 грн.
Рішенням Головного управління ДПС у Київській області від 10 грудня 2020 року № 40057/13/10-3605-01 скаргу фізичної особи ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку з поданням до неуповноваженого контролюючого органу. Крім того, в цьому рішенні зазначено про те, що позивачем пропущено строк, передбачений чинним законодавством, для оскарження рішень контролюючого органу.
Відповідно до частини 4  статті 122 КАС України  якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про те, що скориставшись процедурою адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 року № 82198-17 та податкової вимоги № 1267-23 від 26.11.2015 року, позивач мав три місяці на оскарження вищезазначених рішень контролюючого органу (дата рішення податкового органу - 09 грудня 2020 року, останній день звернення до суду - 09 березня 2021 року), натомість з адміністративним позовом позивач звернувся лише 22 квітня 2021 року.
Щодо посилань апелянта на оголошення карантину на території України, колегія суддів зазначає наступне.
У зв`язку з оголошенням карантину згідно    постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»    законодавцем було внесено зміни до    Кодексу адміністративного судочинства України    та доповнено пункт 3 Прикінцевих положень останнього нормою, за якою, зокрема, строк звернення до адміністративного суду продовжується на час дії карантину.
У подальшому,    Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»    (далі - Закон №731-IX), який набрав чинності 17.07.2020 року, було викладено пункт 3    Прикінцевих положень КАС України    в наступній редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього    Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.».
Разом з тим, пунктом 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону    №731-ІХ    передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3    розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України    в редакції    Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Зважаючи на приписи  Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 № 731-IX, продовжений на час дії карантину строк звернення до суду сплинув 06 серпня 2020 року.
Колегія суддів враховує, що відповідно до положень частини 3  розділу VI КАС України  (у редакції чинній на момент подання позовної заяви), суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього  Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що  зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що вказані вище норми самі собою не можуть бути безумовною підставою для поновлення процесуального строку на звернення до суду, оскільки заявник повинен аргументувати те, які карантинні заходи та в який саме спосіб завадили йому звернутися до суду з відповідною заявою протягом строку, визначеного  законом, а суд, в свою чергу, має надати безпосередню оцінку поважності цих причин.
Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 лютого 2021 року у справі №640/10199/19.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду та про необхідність повернення позовної заяви в частині вимог про визнання протиправними дії відповідача стосовно застосування до ОСОБА_1 транспортного податку за 2015 рік на суму 25000 грн; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ф" від 30.06.2015 № 82198-17 на суму 25000 грн; визнання протиправною та скасування податкової вимоги форми "Ф" № 1267-23 від 26.11.2015 року. 
Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 липня 2021 року відкрито провадження у справі № 320/4813/21 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу №123 від 27.02.2018 роек та зобов`язання Головне управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС України, вчинити дії щодо виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису № 16831363 про обтяження податковою заставою майна ОСОБА_1 , внесений 19.04.2018 року на підставі рішення № 123 від 27.02.2018 року.
Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неповажність причин пропуску строку звернення до суду з даними позовом.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року про повернення позовної заяви - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Сорочко Є.О.

                                                                                                    Федотов І.В.