ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" липня 2021 р.           Справа№ 910/889/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко О.В.
суддів:            Куксова В.В. 
          Станіка С.Р. 

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 01.07.2021
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тонар Системс» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 (повний текст рішення складено 19.04.2021)
у справі № 910/889/21 (суддя Нечай О.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тонар Системс»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро впровадження нових технологій»
про стягнення 290  611,43 грн

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «Тонар Системс» (далі - ТОВ «Тонар Системс», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро впровадження нових технологій» (далі - ТОВ «Бюро впровадження нових технологій», відповідач) про стягнення 290  611,43 грн заборгованості, з яких 279  569,76 грн основної заборгованості, 6  170,67 грн інфляційних втрат та 4  871,00 грн 3% річних.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язання з поставки оплаченого позивачем товару за укладеним між сторонами договором поставки у спрощений спосіб, у зв`язку з чим позивач вказував на наявність правових підстав для стягнення з відповідача попередньої оплати вартості товару. Також, позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України заявлено до стягнення інфляційні втрати та 3% річних за період з 21.05.2020 по 19.12.2020.
Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару шляхом укладення договору у спрощений спосіб, а дії сторін щодо виставлення рахунку на оплату товару та його безпосередня оплата засвідчують їх волю для настання відповідних правових наслідків.
Разом з тим, місцевий господарський суд зазначив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження направлення позивачем на адресу місцезнаходження відповідача, як і на електронну адресу останнього, претензії, на яку посилався позивач у позовній заяві, щодо невиконання умов поставки та негайного повернення грошових коштів, у якій він вимагав у відповідача повернути грошові кошти в сумі 279  569,76 грн протягом 7 днів з моменту вимоги, тобто до 18.12.2020.
Суд першої інстанції відхилив доводи позивача про те, що відповідачем було допущено прострочення виконання зобов`язання з повернення суми попередньої оплати за товар з 21.05.2020 (наступний день після спливу 45-денного строку на поставку товару відповідно до рахунку №Б-00007452 від 18.03.2020), оскільки вважав, що у вказаному рахунку сторони погодили строк поставки товару (негрошового зобов`язання), тоді як строк повернення суми попередньої оплати за товар (грошового зобов`язання) сторонами погоджено не було. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено, що строк повернення відповідачем суми попередньої оплати товару за договором, що укладений сторонами у спрощений спосіб, є таким, що настав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тонар Системс» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №910/889/21 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що факт надсилання претензії відповідачу підтверджений документально, але досудова вимога не має вирішального значення під час вирішення спору в суді, оскільки саме позивачу належить право вибору способу захисту - вимагати здійснення поставки або повернення сплачених грошових коштів.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі №910/889/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Чорногуз М.Г., Куксов В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тонар Системс» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2021, розгляд справи призначено на 10.06.2021.
У зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г. 10.06.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.06.2021 у справі №910/889/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко   О.В., судді: Станік С.Р., Куксов В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2021 справу прийнято до провадження у визначеній колегії суддів, розгляд справи призначено на 01.07.2021.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
В судове засідання 01.07.2021 з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Тонар Системс», який підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване судове рішення першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро впровадження нових технологій» в судове засідання 01.07.2021 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представників відповідача.
Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тонар Системс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро впровадження нових технологій» була досягнута усна домовленість, згідно з  якою позивач зобов`язався оплатити товар, а відповідач зобов`язався передати позивачу обумовлений сторонами товар.
На виконання зазначеної домовленості відповідачем було виставлено позивачу рахунок №Б-00007452 від 18.03.2020 на суму 373 043,52 грн, який був оплачений позивачем, про що свідчить наявне в матеріалах справи платіжне доручення №66 від 18.03.2020.
Зі змісту рахунку №Б-00007452 від 18.03.2020 вбачається, що сторони погодили строк поставки товару, а саме 25-45 робочих днів.
В матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання з поставки оплаченого позивачем товару на суму 373  043,52 грн. Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем було поставлено, а позивачем прийнято товар загальною вартістю 34  050,00 грн.  За твердженнями позивача, товар на суму 279  569,76 грн відповідачем поставлений не був.
Позивач вказує, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань він звернувся до відповідача з претензією вих. №4 від 11.12.2020 щодо невиконання умов поставки товару та негайного повернення грошових коштів у сумі 279  569,76 грн, однак відповіді на претензію не отримав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд  дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
За приписами ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Договір, відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що позивачем не доведено факт направлення відповідачу претензії з вимогою про повернення попередньої оплати товару, внаслідок чого вважав, що строк для виконання відповідачем зобов`язання з повернення суми попередньої оплати за товар є таким, що не настав. Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони погодили, що строк поставки товару становить 25-45 робочих днів. При цьому строк поставки залежить від фактичної оплати товару. Рахунок, виставлений відповідачем 18.03.2020 на суму 373 043,52 грн, був оплачений позивачем у той же день, 18.03.2020, а отже граничним строком поставки товару є 20.05.2020.
Частиною 2 статті 698 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Апеляційний господарський суд зауважує, що вказана правова норма, як і будь-яка інша правова норма, що регулює спірні правовідносини, не передбачає обов`язку сторін договору поставки додатково погоджувати строк повернення суми попередньої оплати за товар, як помилково вважав суд першої інстанції. Натомість сторонами визначено строк виконання продавцем свого обов`язку - до 20.05.2020, і недотримання цього строку є підставою виникнення у покупця права або вимагати передання товару, або повернення суми попередньої оплати. При цьому чинне законодавство не передбачає обов`язку покупця звертатися з претензією до постачальника з вимогою повернути суму попередньої оплати до моменту звернення до суду з позовом про захист своїх прав. Отже, факт надсилання позивачем на адресу відповідача претензії щодо невиконання умов поставки товару та негайного повернення грошових коштів у сумі 279 569,76 грн не впливає на розгляд справи по суті спору.
Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, однак припустився неправильного застосування норм матеріального права, внаслідок чого прийняв рішення, яке не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню.
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що надані позивачем докази - рахунок №Б-00007452 від 18.03.2020 та встановлений факт оплати цього рахунку, свідчать про наявність обов`язку у відповідача поставити товар до 20.05.2020 на суму 373 043,52 грн, а відсутність доказів здійсненої відповідачем поставки товару на вказану суму є підставою для застосування наслідків, визначених ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України.
Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «Тонар Системс», користуючись правом вибору способу захисту своїх прав, визначених ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, просило суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати за товар, який фактично поставлено не було. Зважаючи на доведеність обставин, що мають значення для вирішення спору, на які позивач посилається у позовній заяві, судова колегія вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення на користь ТОВ «Тонар Системс» з ТОВ «Бюро впровадження нових технологій» 279 569,76 грн основної заборгованості.
Апеляційним господарським судом був здійснений власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з 21.05.2020 по 19.12.2020, згідно з яким 3% річних становлять 4  881,01 грн, а інфляційні втрати - 8  792,35 грн. Вказані суми є більшими, аніж суми, заявлені до стягнення позивачем, а оскільки суд, в силу ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, апеляційний господарський суд задовольняє позовні вимоги у заявленому позивачем розмірі.
Крім того, під час апеляційного перегляду справи позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження цих витрат позивачем надано витяг з договору про надання правової допомоги №06/10/2020 від 06.10.2020 - додаткову угоду від 21.01.2021, укладену з адвокатом Мироненко Наталією Леонідівною, ордер серії ОД №370489, а також платіжне доручення №48 від 04.02.2021 про сплату на користь адвоката Мироненко Наталії Леонідівни 30  000,00 грн за послуги згідно з додатковою угодою від 21.01.2021. Враховуючи подані докази, колегія суддів вважає витрати належним чином підтвердженими, у зв`язку з чим дійшла висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро впровадження нових технологій» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30  000,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Статтею 277 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.  Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача 279 569,76 грн основної заборгованості, 6 170,67 грн інфляційних втрат та 4 871,00 грн 3% річних, а також 30  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Розподіл судових витрат
Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14  ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат  пропорційно розміру задоволених вимог за позовом та апеляційною скаргою.
З матеріалів справи вбачається, що скаржником було сплачено 4  359,18 грн за розгляд справи в суді першої інстанції (що становить 1,5% від суми позову, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір») та 6  538,77 грн за розгляд справи у суді апеляційної інстанції. Оскільки судом апеляційної інстанції приймається рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то згідно з положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, вказані суми судового збору підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 129,  232-241, 275-284 Господарського роцесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тонар Системс» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №910/889/21 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №910/889/21 скасувати.
3. Прийняти нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро впровадження нових технологій» (01133, місто Київ, вул. Щорса, буд. 21, код ЄДРПОУ 21637322) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тонар Системс» (02068, місто Київ, вулиця Драгоманова, 23-Б, квартира 99, код ЄДРПОУ 37906224) 279  569 (двісті сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн 76 коп суми основної заборгованості, 4  871 (чотири тисячі вісімсот сімдесят одну) грн 00 коп 3% річних, 6  170 (шість тисяч сто сімдесят) грн 67 коп інфляційних втрат, 4  359 (чотири тисячі триста п`ятдесят дев`ять) грн 18 коп судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції, 6  538 (шість тисяч п`ятсот триста вісім) грн 77 коп судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, 30  000 (тридцять тисяч) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи у суді першої інстанції.
5. Видачу наказів по справі №910/889/21 доручити Господарському суду міста Києва.
6. Матеріали справи №910/889/21 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст підписано 09.07.2021. 

Головуючий суддя                                                            О.В. Тищенко 

Судді                                                                                В.В. Куксов

                                                                                С.Р. Станік