Справа № 758/6936/21                                                                                              Суддя в І-й інстанції Головчак М.М.
Провадження № 33/824/3794/2021                                                                           Суддя в II-й інстанції  Ігнатюк О.В.

КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД

П О С Т А Н О В А
 
І м е н е м    У к р а ї н и
 
02 вересня 2021 року                                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисників Душина О.В., Шимка А.О., розглянувши справу за спільною апеляційною скаргоюОСОБА_1 та захисника Шимка А.О. на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 22 липня 2021 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 22 липня 2021 року на 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 09 квітня 2021 року, о 20 годині, в м. Києві, на парковці по вул. Північно-Сирецькій, 3, керував автомобілем марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук та від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку.
У апеляційній скарзі указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянти вказали на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянти, підтвердивши факт перебування ОСОБА_1 у транспортному засобів у час та місці вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення, заперечували факт керування ним транспортним засобом. Дана обставина і була причиною відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, адже він не виконував жодних функцій водія. Крім цього, на думку апелянтів суд безпідставно відкинув пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були допитані у судовому засіданні та показали, що ОСОБА_1 не збирався нікуди їхати. Натомість, суд безпідставно прийняв письмові пояснення свідка ОСОБА_4 як доказ факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не допитавши його у судовому засіданні. Апелянти звернули увагу на те, що на відеозаписі з місця події зафіксовано як працівники поліції підбурюють цього свідка написати пояснення незважаючи на те, що свідок повідомляє інспекторів патрульної поліції про те, що не бачив як ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Крім цього, дії працівників поліції на місці події апелянти вважали такими, що суперечили вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, оскільки ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння виключно на місці події за допомогою спеціального технічного засобу та без присутності свідків цієї відмови. Просили постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Вислухавши пояснення  ОСОБА_1 , захисників Душина О.В. та Шимка А.О., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП суддя місцевого суду визнав доведеним те, що останній вчинив правопорушення, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у час, місці та за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Між тим, такий висновок суддею зроблений на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок їх неналежної оцінки і погодитись із цим висновком не можливо.
За змістом ст.ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчиненні адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із вказівкою на усі її складові, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчинені процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. 
Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які указують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.
Аналіз положень ст. 266 КУпАП, «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану впливом алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 року № 1103, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року та диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати про те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у виді відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння виникають після встановлення поліцейським факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції/вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку та способами, що передбачені зазначеними вище нормативними документами, та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови, за доведеності інших обставин, які утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення. 
При вирішенні питання про винність ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння суддя місцевого суду цих вимог закону не врахував, фактичних обставин правопорушення із належною повнотою не встановив, зібраним у справі доказам належної оцінки не надав. 
Поза увагою судді залишилось те, що матеріали справи не містять доказів, які би указували на те, що ОСОБА_1 у час та місці, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, дійсно керував автомобілем марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 . Із початку з`ясування обставин події, що було зафіксовано поліцейським за допомогою нагрудної відеокамери, ОСОБА_1 категорично заперечував факт керування ним автомобілем. Поліцейські, що здійснювали фіксацію зазначеної події із складанням у подальшому протоколу про адміністративне правопорушення, безпосередньо факт керування ОСОБА_1 зазначеним вище автомобілем не сприймали, тобто: ними безпосередньо цей автомобіль не зупинявся, очевидцями керування ОСОБА_1 цим автомобілем за інших обставин вони не були. Об`єктивної фіксації такого керування, зокрема: за допомогою камер спостереження, відеореєстраторів, на портативних засобів зв`язку тощо, що давало би безумовні підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем не здійснювалось, доказів такого керування встановлених із зазначених вище джерел матеріали справи не містять. 
Щодо пояснень свідка ОСОБА_4 про керування автомобілем марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, то до цих пояснень суд відноситься критично. Із наданого поліцейськими відеозапису вбачається, що один поліцейський повідомив іншого поліцейського про те, що свідок ОСОБА_4 не був очевидцем події і по суті події йому нічого не відомо. Суд звертає увагу також на те, що пояснення свідок ОСОБА_4 дав фактично під тиском поліцейської. Ці обставини викликають сумнів щодо допустимості пояснень цього свідка. Окрім того, суд не вважає за можливе визнавати пояснення свідка ОСОБА_4           належним доказом, оскільки зміст пояснень свідка свідчить про підтвердження ним факту того, що невідома особа керувала автомобілем марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , маючи при цьому ознаки алкогольного сп`яніння. Проте, ці пояснення не містять жодних фактичних даних, які би указували на те, що особою, про яку повідомив свідок ОСОБА_4 був саме ОСОБА_1 .
При цьому суд вважає, що наявний у матеріалах справи рапорт поліцейського не може бути доказом зазначеного вище факту керування автомобілем.  Вичерпний перелік процесуальних джерел доказів, а саме будь-яких фактичних даних, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, визначений у ч.1 ст. 251 КУпАП.  Аналіз указаної правової норми дає підстави стверджувати про те, що рапорт поліцейського не є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Суд звертає увагу на те, що указаний рапорт не містить жодних даних про його офіційне спрямування чи реєстрацію. Сукупність указаних обставин виключають визнання зазначеного вище рапорту у якості доказування факту керування ОСОБА_1 автомобілем.
У ході апеляційного розгляду судом були допитані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Ці свідки заперечили факт керування ОСОБА_1 автомобілем, пояснивши, що на підприємстві відбувалося святкування ювілею ОСОБА_1 . Останній дійсно вживав алкогольні напої, проте автомобілем ні в процесі святкування, ні після його закінчення не керував. Протягом усього періоду часу, аж до прибуття поліцейських ОСОБА_1 постійно перебував у їх полі зору.
Наведене указує на недоведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем та, як наслідок, на відсутність у його діях об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виключає його відповідальність за цією статтею.
Неврахування цих обставин призвело до ухвалення суддею рішення, яке не ґрунтується як на вимогах закону, так і на зібраних у справі доказах.
Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 22 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 не можливо визнати законною та обґрунтованою у зв`язку із чим вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та захисника Шимка А.О. задовольнити.
Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 22 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення, тобто із підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                      О.В. Ігнатюк