ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 липня 2021 року 	м.Дніпро	справа № 160/11782/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Павлоградської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року у справі №160/11782/20 (суддя Захарчук-Борисенко Н.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за позовом ОСОБА_1 до  Павлоградської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати Павлоградську міську раду (далі відповідач) по зверненню позивача від 15.01.2019 року відвести йому земельну ділянку площею 0,0829 га за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 у справі №160/9249/19 зобов`язано Павлоградську міську раду Дніпропетровської області розглянути звернення ОСОБА_1 від 15.01.2019 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0829 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в приватну власність. На виконання вказаного рішення відповідач склав лист, в якому повідомив, що рішення за результатами голосування не прийнято. Позивач не погоджується з вказаним листом, оскільки відповідач фактично відмовив у задоволенні його клопотання з підстав, які не передбачені законом. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Суд зобов`язав Павлоградську міську раду по зверненню від 15.01.2019 року відвести ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0829 га, за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неналежну оцінку доказів у справі, неповне встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.
В доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд, зобов`язавши відвести ОСОБА_1 земельну ділянку, втрутився у дискреційні повноваження, до того ж оминув визначену законом процедуру для отримання громадянами у власність чи користування земельних ділянок. 
Позивач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався.  
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що 15.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0829 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у приватну власність.
Рішенням 47 сесії VII скликання Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 12.02.2019 року № 1535-47/VII питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0829 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в приватну власність ОСОБА_1 знято на доопрацювання.
Позивач неодноразово звертався до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області із заявами про надання інформації щодо розгляду його заяви від 15.01.2019 року.
Відповідач у своєму листі №359 від 26.07.2019 року зазначив, що заяву позивача від 15.01.2019 року було розглянуто та прийнято рішення № 1535-47/ VII від 12.02.2019 року. Також цим листом позивачу рекомендовано повторно звернутися з заявою щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою в Центр з надання адміністративних послуг.
Позивач оскаржив бездіяльність Павлоградської міської ради щодо неналежного розгляду його заяви до суду. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 у справі №160/9249/19 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, визнано неправомірною бездіяльність Павлоградської міської ради Дніпропетровської області щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0829 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у приватну власність. Також суд зобов`язав Павлоградську міську раду Дніпропетровської області розглянути звернення ОСОБА_1 від 15.01.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0829 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в приватну власність.
01.04.2020 року позивачу направлено лист за підписом голови Павлоградської міської ради, в якому повідомлено, що на черговій сесії Павлоградської міської ради, яка відбулась 10.03.2020р., на виконання рішення суду розглядалося питання надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту  землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0829 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у приватну власність. За результатами голосування рішення не прийнято (а.с.7).
Тобто, фактично відповідачем не прийнято рішення, як це передбачено Законом, про дозвіл чи мотивовану відмову у наданні такого дозволу у формі (виді) рішення сесії.
Оскільки наявна триваюча протиправна бездіяльність, позивач звернувся до суду вже з вимогами про зобов`язання відповідача відвести йому земельну ділянку.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що за своєю суттю рішення про надання чи відмову в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою є вольовим рішенням суб`єкта владних повноважень, однак вже тривалий час відповідач ухиляється від його винесення. Тому, належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язати відповідача по зверненню позивача від 15.01.2019 року відвести позивачу земельну ділянку площею 0,0829 га, за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, не погоджується з висновками суду першої інстанції та виходить з наступного.
Відповідно до п."б" ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Згідно з ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2. ст.116 ЗК України).
Стаття 118 ЗК України містить порядок процедури відведення земельних ділянок, регламентуючи на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою, обов`язок суб`єкта владних повноважень протягом місяця розглянути заяву про надання дозволу на виготовлення проектної документації.
Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.
Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи відповідачем не було прийнято у визначений законом спосіб рішення, яке б містило мотиви та обставини, за яких воно прийнято.
З огляду на відсутність обґрунтованих пояснень та мотивів невідповідності поданого клопотання вимогам закону, є протиправною бездіяльність відповідача у затягуванні розгляду заяви позивача та прийняття рішення у спосіб, визначений Законом.
Проте, суд, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, зобов`язав відповідача відвести позивачу земельну ділянку, та не врахував, що відведенню має передувати певна визначена Законом процедура. Крім того, такий спосіб захисту порушеного права позивача, обраний судом, суперечить положенням ст. 116 Земельного кодексу України.
Згідно з ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 ЗК України), а не шляхом відведення, як вказав суд у своєму рішенні.
Позивач не надав суду доказів виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, із зазначенням адреси, кадастрового номеру та таке інше. Відсутні погодження проекту землеустрою, як і саме рішення компетентного органу з цього приводу.
Тобто, на час звернення позивача до суду з даним позовом, відповідач, як орган, наділений певними повноваженнями, не реалізував у визначений законом спосіб такі повноваження.
На думку колегії суддів, задовольнивши у визначений позивачем спосіб позовні вимоги, суд першої інстанції перебрав на себе невластиві функції суб`єкта владних повноважень, тобто втрутився у дискреційні повноваження відповідача.
Дослідивши обставини та матеріали справи, аргументи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що є підстави для скасування рішення суду першої інстанції, та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..
Керуючись ст. 311, п.4 ч.1 ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Павлоградської міської ради - задовольнити.

          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року у справі № 160/11782/20 - скасувати та прийняти нове судове рішення у справі.

          В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  - задовольнити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак