ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«09» вересня 2021 року
м. Харків
справа № 632/761/21
провадження № 22ц/818/4786/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -                    Котелевець А.В., Хорошевського О. М.,
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – Департамент патрульної поліції, Державна казначейська служба України
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 червня 2021 року в складі судді Библіва С.В.
в с т а н о в и в:
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та просив стягнути з Держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь у розмірі 5000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою судді Коломієць В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу судді – скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суддя суду першої інстанції не звернув увагу на те, що він звільнений від сплати судового збору за подання позову про відшкодування моральної шкоди на підставі пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Відзивів на апеляційну скаргу до апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу судді суду першої інстанції – скасувати.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не усунуто недоліки, про які вказано в ухвалі судді від 30 квітня 2021 року про залишення позовної заяви без руху, а саме не сплачено судовий збір, у зв`язку з чим на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України позовна заява вважається неподаною та повертається.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175,177 ЦПК України.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що  до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як передбачено статтею 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір – це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Пунктом 1 частини другої  статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір за подання до суду  позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частини 1 статті 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею185 ЦПК України.

Частини 1, 2, 3 статті 185 ЦПК України передбачають, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У справі «Bellet v. France» («Белле проти Франції», рішення від 04 грудня 1995 року), Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що інспектором роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області винесено щодо нього постанову у справі про адміністративне правопорушення від 11 лютого 2021 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн. Не погодившись із зазначеною постановою він оскаржив її до суду, та рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16 березня 2021 року постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності скасовано і закрито справу про адміністративне правопорушення. Вказав, що внаслідок незаконного притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення йому завдана моральна шкода, право на відшкодування якої він має.

Ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 30 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 – залишено без руху через несплату судового збору та встановлено строк для усунення недоліків, що не може перевищувати 5 днів з дня вручення ухвали.

Копію зазначеної ухвали двічі направлено на адресу ОСОБА_1 , однак повернуто до суду першої інстанції без вручення з довідками відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 11-12).
Ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу, оскільки ним не усунуто недоліки, про які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, а саме не сплачено судовий збір.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди, завданої йому у зв`язку з незаконним притягненням до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

У даному випадку рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16 березня 2021 року у справі № 632/350/21 скасовано постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і закрито справу про адміністративне правопорушення, та він звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди саме з цих підстав.

Враховуючи наведене, виходячи з предмету та підстав заявленого ОСОБА_1 позову, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за його подання підлягав сплаті судовий збір, адже на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за таку позовну заяву не справляється.

Отже, оскільки законом не передбачено справляння судового збору за подання позову даної категорії, залишення позовної заяви без руху з причин його несплати не може вважатися обґрунтованим, а тому є безпідставним і подальше повернення позовної заяви.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що копії ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу не вручені та повернуті до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання», що не є належним підтвердженням того, що позивач взагалі обізнаний про залишення його позовної заяви без руху. Подібна відмітка не дає суду обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення сторони у справі, зокрема не визначає, чи адресат відмовився від отримання судового повідомлення, чи адресат відсутній, чи особу, якій адресовано судове рішення, не виявлено за місцем проживання. 

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена суддею з порушенням норм процесуального права. За таких обставин відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами  ЦПК України.

Оскільки наразі розглядається лише процесуальне питання, а не справа по суті спору, питання щодо стягнення судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381 – 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 червня 2021 року – скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                         І.В. Бурлака

Судді                                                  А.В. Котелевець 

                                                               О. М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 09 вересня 2021 року.