Постанова
Іменем України                                   
                                                                                                
15 вересня 2021 року
м. Київ
справа № 757/11049/20-ц
провадження № 61-6257св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., 
Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство комерційний Банк «ПриватБанк»,
представник відповідача - Кобзар Юлія Богданівна,  
третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року 
у складі судді Бусик О. Л. та постанову Київського апеляційного суду 
від 24 березня 2021 року у складі колегії суддів: Стрижеуса А. М., 
Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом 
до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача та стягнення грошових коштів.
Позовна заява мотивована тим, щоу вересні 2013 року у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», у м. Феодосії Автономна Республіка Крим, на його імя відкрито картковий рахунок та він отримав золоту картку «Мастеркарт» для виплат № НОМЕР_1 , на яку поклав 7000,00 дол. США. Кінцевий строк дії картки - травень 
2017 року.
24 травня 2017 року він звернувся до відділення АТ КБ «ПриватБанк» 
у м. Харкові щодо переоформлення картки у зв`язку із закінченням строку 
її дії. Після чого йому було видано нову золоту картку № НОМЕР_2 . Однак йому не було переведено на нову картку його кошти в сумі 
7000,00 дол. США, у зв`язку з чим він не має доступу до своїх коштів та 
не може ними користуватись.
На підтвердження наявності у нього коштів, він надав довідку 
від 13 травня 2014 року № 16470285, видану Кримським РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно з якою станом на 13 травня 2014 року на його ім`я 
в ПАТ КБ «ПриватБанк» відкритий банківський рахунок, тип рахунку - GOLD, строк - травень 2017 року, валюта рахунку - USD, сума коштів на рахунку - 
7 000,00 дол. США.
10 грудня 2019 року він звернувся до головного офісу АТ КБ «ПриватБанк» 
з проханням видати належні йому кошти, однак йому було відмовлено 
у зв`язку з неможливістю здійснювати діяльність банківських установ та їх відокремлених підрозділів на території тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим та м. Севастополя у зв`язку з припиненням їх діяльності відповідно до Постанови Національного банку України від 06 травня 
2014 року № 260.
Ураховуючи зазначене,  ОСОБА_1 просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь грошові кошти у розмірі 7 000,00 дол. США.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада                 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_1 кошти у сумі 
7 000,00 дол. США.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки позивач уклав договір з ПАТ КБ «ПриватБанк», тому зобов`язання за таким договором повинен виконувати саме банк як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій/відділень або припинення у будь-який спосіб 
їх діяльності не звільняє банківську установу від виконання обов`язків 
за укладеними і дійсними договорами.
Ураховуючи, що сторони визначили валюту, яка була прийнята і зберігалась банком на рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 , тому суд стягнув 
з відповідача грошові кошти в іноземній валюті.
Разом з цим місцевий суд вказав, що посилання банку на відсутність заперечень ОСОБА_1 щодо переведення боргу до ТОВ «ФК «Фінілон» 
та взагалі можливості укладення договору переведення боргу у такий спосіб суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора 
у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року  апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 24листопада                     2020 року змінено, виключено з його мотивувальної частини посилання суду на статті 1058, 1060 ЦК України.
В іншій частині рішення Печерського районного суду міста Києва 
від 24 листопада 2020 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки позивач уклав договір 
з ПАТ КБ «ПриватБанк», тому зобов`язання за таким договором повинен виконувати саме банк як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій/відділень або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє банківську установу від виконання обов`язків за укладеними 
і дійсними договорами. При цьому, враховуючи, що сторони визначили валюту, яка була прийнята і зберігалась банком на рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 , суд правомірно стягнув з відповідача грошові кошти 
в іноземній валюті.
При цьому апеляційний суд погодився із аргументами АТ КБ «ПриватБанк» щодо помилкового посилання суду першої інстанції на норми статей 1058, 1060 ЦК України, які регулюють правовідносини в межах договорубанківського вкладу та які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. 

Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2021 року до Верховного Суду, 
АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі. 
У липні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2021 року справу призначено 
до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій 
не звернули уваги на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки 17 листопада 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклало з ТОВ «ФК «Фінілон» договір про переведення боргу, згідно з яким ПАТ КБ «ПриватБанк» переводить на ТОВ «ФК «Фінілон» борг в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору.
Апеляційний суд не дав належної оцінки доказам, наявним у справі, які свідчать про відсутність зобов`язання у банку перед позивачем та належність відповідача у цій справі.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 761/30025/16-ц (провадження № 61-43404св18), у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження 
№ 14-61цс18), від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19).
 
Відзив на касаційну скаргу учасники справи не подали.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
Згідно із довідкою від 13 травня 2014 року № 16470285, виданою Кримським РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 13 травня 2014 року на ім`я позивача в ПАТ КБ «ПриватБанк» відкритий банківський рахунок, тип рахунку - GOLD, строк - травень 2017, валюта рахунку - USD, сума коштів на рахунку - 7 000,00 дол. США.  
17 листопада 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклало з ТОВ «ФК «Фінілон» договір про переведення боргу, згідно з яким ПАТ КБ «ПриватБанк» переводить на ТОВ «ФК «Фінілон» борг в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору.
Згідно із витягом від 28 вересня 2020 року з електронного додатку «Приложение 1 (Реестр кредиторов к договору перевода долга 
от 17 листопада 2014 року») грошові кошти в сумі 7 000,00 дол. США, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий ОСОБА_1 , переводяться до ТОВ «ФК «Фінілон» (а.с. 64).
Факт виконання АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі зобов`язань щодо перерахування на рахунки ТОВ «ФК «Фінілон» грошових коштів 
ОСОБА_1 , відповідно до договору переведення боргу від 17 листопада 2014 року та витягу з електронного додатку до цього договору підтверджується довідкою головного бухгалтера АТ КБ «ПриватБанк» 
від 28 вересня 2020 року.
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно 
у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою 
статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частинами першою та третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування 
і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.
Згідно з пунктом 1.9 Інструкції про порядок відкриття, використання 
і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, яка затверджена постановою Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, у редакції, що діяла станом на вересень 2013 року, договір банківського рахунка укладається в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту підпідпис.
Особливості відкриття та використання поточних рахунків, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, до яких віднесені і платіжні картки, врегульовано пунктом 8 зазначеної вище Інструкції, згідно із положеннями якого банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися 
з використанням спеціальних платіжних засобів, у порядку, установленому цією Інструкцією для відкриттяпоточнихрахунків, зурахуванням визначених цією главою Інструкції особливостей.
Відкриття поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися 
з використанням спеціальних платіжних засобів, проводиться на підставі укладеного між банком і клієнтом у письмовій формі договору, у якому обов`язково мають бути зазначені умови відкриття поточного рахунку та особливості його використання.
Клієнт, якому в банку вже відкрито поточний рахунок, має право здійснювати операції за цим рахунком з використанням спеціального платіжного засобу після укладення договору, на підставі якого надається 
і використовується спеціальний платіжний засіб.
Отже, видача банком ОСОБА_1 спеціального платіжного засобу, пластикової картки «Мастеркард», підтверджує наявність між сторонами відносин, що виникли із договору банківського рахунку.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування 
не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів на спростування заявлених ОСОБА_1 вимог, зокрема, відомостей та доказів того, що кошти на рахунку позивача відсутні або що банківську картку, надану ОСОБА_1 суду, банк не надав. 
Відповідно до статей 1066, 1067, 1074, 1075 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, що виникли із банківського рахунку, недодержання сторонами письмової форми цього правочину не має наслідком його недійсність.
Згідно з частиною третьою статті 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.
При цьому припинення діяльності філії не впливає на обсяг зобов`язань банку відповідно до чинного цивільного законодавства.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, встановивши, що позивач уклав договір з ПАТ КБ «ПриватБанк», дійшов правильного висновку про те, що зобов`язання за таким договором повинен виконувати саме банк як юридична особа, а не його Кримська філія, ліквідація філій/відділень або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє банківську установу від виконання обов`язків за укладеними 
і дійсними договорами. 
Доводи касаційної скарги про те, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі, з посиланням на те, що 17 листопада 2014 року товариство уклало договір з ТОВ ФК «Фінілон», відповідно до якого останнє стало боржником, зокрема і за спірним договором, є безпідставними, оскільки банк не довів, що такий договір було укладено зі згоди вкладника  ОСОБА_1 , що було його процесуальним обов`язком відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України.
Посилання заявника на те, що зміна боржника у зобов`язанні відбулася належним чином, оскільки від  ОСОБА_1 жодних письмових заперечень на адресу банку не надходило, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам статті 520 ЦК України, відповідно до якої боржник 
у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
Матеріали справи такої згоди не містять.
Подібні висновки містяться у постанові Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 729/887/19 (провадження № 14093св20).
Інші доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а тому колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 
2020 року у незміненій під час апеляційного перегляду частині та постанову Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                               І. А. Воробйова

                                                                                                            Б. І. Гулько

                                                                                                            Р. А. Лідовець

                                                                                                            Ю. В. Черняк