КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Апеляційне провадження № 33/824/3919/2021        
Справа 366/687/21                                                     Головуючий в суді І інстанції Ткаченко Ю.В.
                                                                                    Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
 
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
06 вересня 2021 року                                                                                    м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 23 червня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Іванківського районного суду Київської області від 23 червня 2021 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 454 грн. на користь держави.
 
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 26 березня 2021 року о 20 год. 36 хв. в с. Феневичі по вул. Поліська, 65 керував транспортним засобом MUSTANG YX48 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координаційних рухів; від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння та проведення огляду у медичному закладі відмовився у присутності лікаря.
 
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді, винесеної на підставі невірної оцінки обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді адміністративної справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, чим порушено вимоги ст. 280 КУпАП, та указано на необхідність скасування постанови.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на те, що 26 березня 2021 року керував належним йому мопедом MUSTANG YX48 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в с. Феневичі та об`їжджаючи яму на дорозі, не впорався з керуванням та в`їхав у припаркований автомобіль, внаслідок чого отримав травму. Водій вказаного автомобіля ніяких претензій до нього не має. Викликали «Швидку допомогу» та забрали його до лікарні, його брат на автомобілі їхав позаду, працівників поліції під час дорожньо-транспортної пригоди не було взагалі.
Пояснював, що по приїзду до лікарні йому було надано медичну допомогу, лікар повідомив, що перелому ноги немає, але нога була розпухлою і дуже боліла, під час огляду лікарем поліція не приїжджала, йому ніхто не пропонував пройти обстеження на наявність алкоголю в крові і медичні працівники також не пропонували йому робити таке обстеження. Внаслідок цієї травми брат забрав його та повіз до м. Київ в лікарню робити діагностику судин, додому він повернувся на наступний день. Кров на аналізи у нього ніде не брали, хоча він від цього не відмовлявся. 
Поліція приїхала до нього тільки на третій день за місцем його проживання, відібрала пояснення по суті справи, на їх питання він відповів, що спиртного в день пригоди не вживав.
Наголошував, що під час судового засідання 30 квітня 2021 року він не бачив будь-яких свідків по справі - ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , і є незрозумілим, чому на останніх двох свідків посилається суд на підтвердження його винуватості, якщо вони фактично не допитані в суді. 
Вказував, що в другому судовому засіданні 23 червня 2021 року він не приймав участі (не знав про дату слухання, повідомлення не отримував), оскільки суддя ще 30 квітня 2021 року зауважив, що не вбачає в його діях ніякого правопорушення. Таким чином, під час винесення постанови по справі він був позбавлений можливості захищатися належним чином.
Вважав, що поліція та суд упереджено поставились до нього, не маючи бажання неухильно дотримуватися законності у вирішенні спірних питань. В цьому він вбачає обвинувальний уклін в його сторону, оскільки всі його аргументи та доводи не були прийняті до уваги, і в результаті він залишився винним в тому, чого не робив.
На підставі вищевикладеного просив скасувати постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 23 червня 2021 року, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, дослідити в судовому засіданні всі наявні в матеріалах справи документи та приєднати до справи документи, вказані в додатку, а саме примірник апеляційної скарги, копію конверту, копію підтвердження отримання копії постанови 10 липня 2021 року, копію листа Київського апеляційного суду від 23 липня 2021 року.
 
Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку для подачі апеляційної скарги, пропущеного з поважних причин, оскільки копію постанови суду він отримав тільки 10 липня 2021 року.
 
Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.
 
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
 
З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки розгляд справи відбувся у його відсутності, в матеріалах справи відсутня розписка про повідомлення його про час і місце розгляду справи 23 червня 2021 року, а лише судова повістка на 30 квітня 2021 року (а. с. 8); в той час як свідок ОСОБА_2 викликаний в судове засідання на 19 травня 2021 року (а. с. 11 - 12), постанову прийнято 23 червня 2021 року; повного тексту постанови судом першої інстанції в день винесення постанови йому вручено не було, і він отримав її лише 10 липня 2021 року, що підтверджується його рекомендованим повідомленням (а. с. 19).
Крім цього, вперше апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано безпосередньо до апеляційного суду 12 липня 2021 року, тобто, з урахуванням вихідних днів, протягом десяти днів з дня отримання постанови, однак апеляційну скаргу було повернуто апелянту листом Київського апеляційного суду від 23 липня 2021 року в зв`язку з порушенням порядку її подання як таку, що подана не через місцевий суд.
 
За наведених обставин апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.
 
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута судом першої інстанції за відсутністю ОСОБА_1 , яким не подавалося заяв про розгляд справи у його відсутності, при цьому в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення зазначеної особи про день та час судового розгляду, чим порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, давати пояснення та подавати докази, а також на розгляд справи в його присутності як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
 
У відповідності до вимог частини першої ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
 
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
 
Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
 
Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції ч. 1 статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.
 
Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.
 
При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Так, в протоколі про адміністративне правопорушенні серії ДПР18 № 180072 зазначено, що ОСОБА_1 , 26 березня 2021 року о 20 год. 36 хв. в с. Феневичі (виправлено з смт. Іванків) по вул. Поліська 65, керував мопедом MUSTANG YX48 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координаційних рухів), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та проведення огляду у медичному закладі відмовився у присутності лікаря, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 2).
 
Із письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 26 березня 2021 року після дорожньо-транспортної пригоди його було доставлено на автомобілі швидкої медичної допомоги до Іванківської ЦРЛ, де лабораторні дослідження йому не пропонувались та не проводились, надано первинну медичну допомогу, після чого він поїхав до іншого медичного закладу у м. Київ для подальшої діагностики травмування, поліцейські впродовж всього часу цих подій були відсутні.
 
Із письмових пояснень лікаря Іванківської ЦРЛ ОСОБА_2 вбачається, що доставленому в приймальне відділення водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти обстеження на алкогольне сп`яніння приладом «Алконт», він відмовився.
 
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Відповідно до ст. 266 КУпАП (в редакції станом на 26 березня 2021 року) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. 
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
 
Відповідно до п. 2, 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, обов`язковому огляду підлягають водії транспортних засобів - учасники ДТП, унаслідок якої є особи, які отримали тілесні ушкодження. 
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
 
Згідно п. 9, 10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,                     і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, у разі коли в  результаті дорожньо-транспортної  пригоди водія доставлено у лікувальний заклад, в обов`язковому порядку проводиться  дослідження  з  метою виявлення в його організмі алкоголю, наркотичних чи інших речовин, що  знижують увагу та швидкість реакції. 
 
Згідно п. 7 - 14 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року  № 1452/735, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.  Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.
 
Разом із тим, з матеріалів справи не вбачається, що поліцейські 26 березня 2021 року були присутніми за місцем як дорожньо-транспортної пригоди, так і у лікарні, куди було доставлено водія ОСОБА_1 , враховуючи, що протокол серії ДПР18 № 180072 складено лише 29 березня 2021 року через три дні після події, кваліфікованої поліцейськими як адміністративне правопорушення, а отже, що поліцейським, який склав протокол про адміністративне правопорушення, або будь-яким іншим поліцейським, об`єктивно могла бути пред`явлена відповідно до п. 2.5 ПДР вимога ОСОБА_1 пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, та що поліцейські могли бути присутніми в закладі охорони здоров`я під час огляду ОСОБА_1 , що обов`язково передбачається ст. 266 КУпАП.
 
Крім того, доказів проведення у лікувальному закладі дослідження з метою виявлення в організмі водія ОСОБА_1 алкоголю, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції, що є обов`язковим у разі доставлення водія, який є учасником ДТП, до медичного закладу, матеріали справи не містять.
 
Оцінюючи пояснення лікаря Іванківської ЦРЛ ОСОБА_2 , наявні в матеріалах справи, щодо пропозиції водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Алконт», апеляційний суд враховує, що пунктом 9 розділу 3 Інструкції № 1452/375 передбачено використання в закладах охорони здоров`я вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, що підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу лише для проведення лабораторних досліджень. Тобто, можливості застосування в ході медичного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння лікарем у лікувальному закладі, технічних засобів вимірювання даною Інструкцією не передбачено.
 
Згідно п. 15 Розділу 3 цієї ж Інструкції, саме за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.
Таким чином, лікар повинен був провести огляд відповідно до вимог Інструкції, зокрема провести зовнішній огляд особи та відібрати біологічний матеріал з метою проведення лабораторних досліджень і отримання певних результатів, чого зроблено не було.
 
Зазначені обставини у їх сукупності вказують на істотне порушення процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Крім того, складаючи протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 180072, поліцейський не звернув уваги, що проходження від медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в такий спосіб не утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.
 
Також апеляційний суд звертає увагу, що протокол містить виправлення в частині місця вчинення правопорушення (с. Феневичі/смт. Іванків), що не відповідає вимогам ч. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, відповідно до якої не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.
 
Крім того, складаючи без присутності двох свідків протокол про адміністративне правопорушення відносно водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейським порушено п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.
 
Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і   основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.
 
Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI.
 
Відповідно до ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
 
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
 
Враховуючи викладене, матеріали справи не містять належних доказів доведеності «поза розумним сумнівом» вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП).
 
Зазначене в своїй сукупності дає підстави апеляційному суду дійти висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а, відтак, постанова суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.  
 
Керуючись ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Іванківського районного суду Київської області від 23 червня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Іванківського районного суду Київської області від 23 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  Кашперська Т.Ц.