КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 2-1055/11                                                                      Головуючий у суді І інстанції Машкевич К.В.
Провадження № 22-ц/824/5381/2021                                             Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
14 липня 2021 року                                                                      м. Київ 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Ігнатченко Н.В.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання - Войтенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 29 січня 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, заінтересовані особи: стягувач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», боржник - ОСОБА_1 ,
 
в с т а н о в и в:
 
У грудні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулось до суду із заявою про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, заінтересовані особи: стягувач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), боржник - ОСОБА_1 .
На обґрунтування заяви зазначено, що 12 грудня 2011 року Голосіївський районний суд м. Києва ухвалив рішення у справі № 2-1055/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/1179/81/1334 від 1 червня 2007 року.
18 грудня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-28, відповідно до якого первісний кредитор передав (відступив) свої права вимоги до боржників за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 014/1179/81/1334, новому кредитору - АТ «Оксі Банк».
18 грудня 2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-28-1, за умовами якого банк відступив, а товариство набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 014/1179/81/1334.
26 грудня 2019 року ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір відступлення права вимоги № 2612-01, згідно з яким ТОВ «ФК «Профіт Капітал» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а заявник набув право вимоги заборгованості за кредитним договором № 014/1179/81/1334, укладеним з  ОСОБА_1 .
У зв`язку з цим, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, а саме: ТОВ «Вердикт Капітал»стало новим кредитором у правовідносинах з боржником та отримало право грошової вимоги до нього, у тому числі право на отримання всіх платежів, передбачених кредитним договором.
З наведених вище підстав заявник просив суд замінити вибулого стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у справі № 2-1055/11 на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року з урахуванням виправленої ухвалою суду від 26 березня 2021 року описки, заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником задоволено.
Замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал»у цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що внаслідок укладення договорів відступлення права вимоги заявник став правонаступником (новим кредитором) стягувача та набув прав вимоги до боржника за кредитним договором, тому є підстави для заміни сторони виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду.
Не погоджуючись з даним судовим рішенням, боржник через представника - адвоката Овчарука А.О. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про заміну стягувача його правонаступникомвідмовити.
Як на підставу своїх вимог посилається на те, що заявником не доведено належними доказами, що він набув право вимоги за кредитним договором № 014/1179/81/1334, оскільки до заяви не додано усіх доказів, які б підтверджували перехід права вимоги, а відсутність додатків до договорів свідчить про недосягнення їх сторонами усіх істотних умов зазначених угод і, як наслідок, всі три договори відступлення є неукладеними, відтак не створюють жодних юридичних наслідків, тим більше для ОСОБА_1 .
За допомогою наданих ТОВ «Вердикт Капітал» доказів неможливо вірогідно встановити (ідентифікувати), чи здійснювалась передача за договорами відступлення саме тієї заборгованості, що визначена рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2011 року, чи ймовірно йдеться про відступлення іншої заборгованості за кредитним договором, що не відображена у вказаному рішенні суду, яке не містить в описовій частині деталізації сум заборгованості.
Первісним стягувачем та/або заявником не надіслано на адресу ОСОБА_1 відповідного письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, а отже у боржника відсутні правові підстави здійснювати відповідний платіж правонаступнику, як і відсутні передумови здійснювати примусове виконання рішення суду на користь ТОВ «Вердикт Капітал», що є наслідком заміни стягувача правонаступником. 
У відзиві на апеляційну скаргу заявник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, що з`явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2011 року у справі № 2-1055/11 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживача відмовлено.
Зустрічний позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції заборгованість в сумі 1 481 378,98 грн, судовий збір в сумі 1 700,00 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120,00 грн, а всього 1 483 198,98 грн.
Зі змісту рішення вбачається, що заборгованість була стягнута з боржника на підставі кредитного договору № 014/1179/81/1334, укладеного між ним та банком 1 червня 2007 року (а.с. 1-4).
18 грудня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-28, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників (портфель заборгованості). Перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в додатку 1 до договору (попередній реєстр боржників), що є його невід'ємною частиною (а.с. 34-40).
У цей же день між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-28-1 від 18 грудня 2019 року, згідно з яким первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників (портфель заборгованості) (а.с. 41-46).
Як свідчать матеріали справи, 26 грудня 2019 року між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 2612-01, за яким на умовах, встановлених цим договором та відповідно до статей 512-519 ЦК України первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників (портфель заборгованості). Перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в додатку 1 до договору (попередній реєстр боржників), що є його невід'ємною частиною (а.с. 26-32).
Відповідно до пункту 2.3. договору внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором новий кредитор замінює первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами.
Пунктом 1 додаткової угоди від 6 жовтня 2020 року до договору відступлення права вимоги № 2612-01 від 26 грудня 2019 року визначено, що у зв'язку із виявленням технічних помилок у номері та/або даті кредитного договору, що можуть вплинути на реалізацію новим кредитором прав вимоги до божників, отриманих на підставі цього договору, в реєстрі божників (додаток № 2 до договору) та реєстрі поручителів (додаток № 6 до договору), складених та підписаних сторонами, відповідно до умов цього договору 26 грудня 2019 року, сторони вирішили виправити виявлені помилки шляхом викладення реєстру боржників (додаток № 2 до договору) та реєстр поручителів (додаток № 6 до договору) у новій редакції (а.с. 33).
Згідно із копією з реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору відступлення прав вимоги № 2612-01 від 26 грудня 2019 року, підписаного ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та ТОВ «Вердикт Капітал», до останнього як правонаступника стягувача перейшло право вимоги за кредитним договором № 014/1179/81/1334 від 1 червня 2007 року, укладеним з ОСОБА_1 (а.с. 23-25).
Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
За частиною першою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
У відповідності до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статей 442, 512 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Зазначений висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року в справі № 6-122цс13, Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 6-1355/10, 5 грудня 2018 року в справі 643/4902/14.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Крім того, частиною п`ятою статті 442 ЦПК України передбачено, що положення статті 442 ЦК України (заміна сторони виконавчого провадження) застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Тобто, вказана норма закону має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, замінюючи сторону у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, суд першої інстанції, врахувавши вимоги статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», обґрунтовано виходив з того, що ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі укладеного договору відступлення права вимогиє правонаступником і отримало всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення. Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для заміни стягувача з примусового виконання судового рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником - ТОВ «Вердикт Капітал».
Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Вердикт Капітал» не доведено належними доказами, що воно набуло право вимоги за кредитним договором № 014/1179/81/1334, оскільки до заяви не додано усіх доказів, які б підтверджували перехід права вимоги, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вимог заяви про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал» надало суду, зокрема, копії: договору відступлення права вимоги № 2612-01 від 26 грудня 2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та ТОВ «Вердикт Капітал»; витягу з попереднього реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 2612-01 від 26 грудня 2019 року, в якому під № 457 значиться боржник ОСОБА_1 ; додаткової угоди від 6 жовтня 2020 року до договору відступлення права вимоги, укладеної між цими юридичними особами; витягу з реєстру боржників № 1, що є додатком № 1 до договору, в якому під № 455 значиться боржник ОСОБА_1 ; виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; а також інших договорів відступлення права вимоги, що були укладенні між попередніми стягувачами. 
В матеріалах справи також наявна копія свідоцтва про реєстрацію ТОВ «Вердикт Капітал» як фінансової установи, виданого 30 серпня 2018 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с. 47).
Вказані вище документи є належними доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Крім того, як свідчать матеріали справи, на виконання пунктів 2.2 та розділу 3 договору відступлення права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал»сплатило ТОВ «ФК «Профіт Капітал» обумовлену суму грошових коштів у розмірі 611 142,11 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 1 від 26 грудня 2019 року(а.с. 53), тому аргументи апеляційної скарги про відсутність доказів здійснення оплати за договором є безпідставними.
Посилання боржника на те, що за допомогою наданих ТОВ «Вердикт Капітал» доказів неможливо вірогідно встановити (ідентифікувати), чи здійснювалась передача за договорами відступлення саме тієї заборгованості, що визначена рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2011 року, не можуть слугувати належною підставою для відмови у заміні сторони, оскільки у будь-якому випадку до заявника перейшло право вимоги повернення в примусовому порядку тієї суми боргу, яка встановлена відповідним судовим рішенням, що набрало законної сили. 
При цьому у витягах з реєстрів боржників, що є невід'ємними частинами договору, наявні суми заборгованості як окремо по кожному виду платежів за кредитним договором так і загальна сума нарахованого кредитором боргу (а.с. 21, 24).
Варто зазначити, що під час перегляду справи не встановлено даних про те, що укладенні у грудні 2019 року договори відступлення права вимоги, в тому числі договір № 2612-01 від 26 грудня 2019 року у встановленому законом порядку визнаний недійсним, тому він вважається правомірним.
У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
В разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Таким чином право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 014/1179/81/1334 від 1 червня 2007 року, яке виникло у нього на підставі договору відступлення права вимоги № 2612-01 від 26 грудня 2019 року, презюмується.
Що стосується посилань боржника на те, що його не було повідомлено про здійснене відступлення права грошової вимоги згідно з договором, то відповідно до положень статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо ж боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредитору є належним виконанням.
Тобто, неповідомлення боржника про відступлення права вимоги ніяким чином не впливає на результат вирішення питання заміни стягувача його правонаступником у судовому порядку, а є наслідком того, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Разом з тим колегія суддів враховує, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження і неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав стягувача, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Документальне підтвердження того, що ОСОБА_1 виконав повністю чи частково рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2011 року у справі № 2-1055/11 шляхом сплати кредитору присудженої суми заборгованості в матеріалах справи відсутнє.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заяви про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі укладеного з ТОВ «ФК «Профіт Капітал» договору відступлення права вимоги набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором, яка стягнута відповідним судовим наказом, що набрало законної сили та залишається невиконаним.
Вищевказане відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 9 червня 2021 року у справі № 553/42/13 (провадження № 61-15757св20).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів боржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків районного суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а аргументи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
Отже, районний суд правильно встановив правову природу питання заміни сторони (стягувача) у цивільній справі про стягнення заборгованості, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, а ухвала суду першої інстанції щодо задоволення заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача його правонаступникому даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.
У відповідності до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат у вигляді сплаченого боржником судового збору за розгляд справи в апеляційному суді відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України не проводиться.
Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 29 січня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Головуючий                                                                                     Н.В. Ігнатченко

Судді:                                                                                                С.А. Голуб

                                                                                                          Д.О. Таргоній