КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа 757/57054/ 19-ц                                                          Головуючий у І-й інстанції - Козлов Р.Ю.
апеляційне провадження № 22-ц/824/1826/2021                                       Доповідач Заришняк Г.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 липня  2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Рубан С.М., Кулікової С.В.
при секретарі -  Діденко А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
В листопаді 2019 року позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.
 В обґрунтування позову вказувала, що сторони перебували у шлюбі з 26 вересня 1992 року, який рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року було розірвано. У шлюбі у них народились діти:  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20 травня 2005 року, серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції міста Києва;  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21 квітня 2017 року, серії НОМЕР_2 , виданим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві; та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від   1 вересня 2012 року, виданим установою ЗАГСу Мюнхену Федеративної Республіки Німеччини.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року у справі 757/16763/17-ц, яке було змінене постановою Апеляційного суду міста Києва від 04 вересня 2018 року, стягнуто із відповідача та користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000  гривень щомісяця на кожну дитину, починаючи з 23 березня 2017 року і до досягнення повноліття кожною дитиною.
Зазначала, що через ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання дітей за період з 23 березня 2017 року по 30 вересня 2019 року утворилася заборгованість, яка станом на 25 жовтня 2019 року складає 185 225, 79 грн., у зв`язку з чим позивачка просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період  23 березня 2017 року по 25 жовтня 2019 року в сумі 181 685 грн.79 коп.
 Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3   неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 23 березня 2017 року по 25 жовтня 2019 року у розмірі 181 685,79  гривень 79 копійок та 5000 грн. витрат на правничу допомогу.
Стягнуто з  ОСОБА_2   на користь держави судовий збір в розмірі 1 817 грн.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити повністю.
Судові витрати покласти на ОСОБА_3 .
В поданому  відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки заперечував проти апеляційної скарги, вказуючи на її необґрунтованість. 
В судовому  засіданні суду  апеляційної інстанції  позивачка та її представник заперечили проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 26 вересня І992 року між  ОСОБА_3 та  ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Фащивською селищною радою, Перевальського району, Луганської області, про що складений актовий запит за №36.
Від даного шлюбу у сторін народилося п`ятеро доньок, троє з яких на момент подання цього позову є неповнолітніми: ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20 травня 2005 року, серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції міста Києва; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21 квітня 2017 року, серії НОМЕР_2 , виданим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києв;і та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 1 вересня 2012 року, виданим установою ЗАГСу Мюнхену Федеративної Республіки Німеччини.
Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13 червня 2017 року у справі №757/7828/17-ц шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу, дочки залишилися проживати з матір`ю.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року у справі 757/16763/17-ц, яке було змінено постановою Апеляційного суду міста Києва від 04 вересня 2018 року, стягнуто із відповідача та користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . у твердій грошовій сумі у розмірі 2000  гривень щомісяця на кожну дитину, починаючи з 23 березня 2017 року і до досягнення повноліття кожною дитиною.
На підставі вказаного рішення суду, 14 березня 2019 року судом видано виконавчий лист.
25 березня 2019 року заступником начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Андрющенко І.В. відкрито виконавче провадження №58702255.
Звертаючись з вказаним позовом  позивачка вказувала, що з моменту пред`явлення виконавчого документу до виконання та на день подання цього позову, державним виконавцем вживалися примусові заходи з метою виконання рішення суду. 
Так, державним виконавцем було винесено ряд постанов: про накладання арешту на майно та грошові кошти; про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Проте, вчинення відповідних примусових виконавчих дій не надало жодного результату щодо спонукання відповідача здійснювати утримання неповнолітніх дітей та виконувати рішення суду.
При цьому вказувала, що відповідач свідомо, умисно не виконує судове рішення, внаслідок чого  за ним утворилася заборгованість.
Як вбачається із наявної у матеріалах справи Довідки - розрахунку заборгованості, складеної старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Криницькою Т.О.,   загальна  сума заборгованості відповідача по аліментам на утримання трьох неповнолітніх дочок станом на   25 жовтня 2019 року, починаючи з 23 березня 2017 року, складає 185 225,79 грн.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
За змістом ч.1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;  висновками експертів; показаннями свідків.
Частинами 1 та 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Належних та допустимих доказів  про те, що вказаний розрахунок ззаборгованості по аліментах на момент вирішення даного спору   визнаний у встановленому законом порядку необґрунтованим,  стороною відповідача як  до суду першої інстанції так і до суду  апеляційної інстанції надано не було.
Статтею 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:
?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц.
Судом встановлено, що відповідач неналежно виконує покладений на нього статтею 180 СК України обов`язок утримувати дітей  до досягнення ними повноліття, оскільки не сплачує стягнуті з нього рішенням суду аліменти.
З позовної заяви слідує, що позивачка ставить питання про  стягнення (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. 
Як видно з наявної в матеріалах справи Довідки - розрахунку, заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання трьох неповнолітніх дочок   станом на   25 жовтня 2019 року, починаючи з 23 березня 2017 року, складає 185 225,79 грн.
Відповідно до приведеного позивачкою розрахунку, розмір пені за несплату відповідачем аліментів, виходячи із суми заборгованості зі сплати аліментів за період з 23 березня 2017 року по  25 жовтня   2019 року в розмірі 185 255, 79 грн., складає 181 685, 79 грн.
Вказана сума   пені  сумнівів у колегії суддів не викликає, оскільки розрахунок пені здійснений вірно й відповідачем   належним чином  не спростований.
Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що одержувач аліментів має право на стягнення пені у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. 
Враховуючи вказану норму права з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 181 685, 79 грн. пені, яка складає не більше 100 відсотків заборгованості.
Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні  обставини справи, зібраним по справі доказам надав належну правову оцінку та й прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Рішення суду  відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасованим з підстав, викладених  в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги  про  те, що судом  першої інстанції  не взято  до уваги , що сума несплачених аліментів  розраховуються  саме за кожен місяць  окремо від дня  порушення  платником аліментів свого обов`язку, в зв`язку з чим  судом першої інстанції  при розрахунку  суми неустойки (пені) допущено помилки та стягнено  суму, розмір якої є значно завищеним, не можуть бути підставою для скасування  законного та обґрунтованого рішення суду, оскільки розрахунок пені, що підлягає стягненню з відповідача, здійснений у відповідності з вимогами закону та правовим  висновком,  висловленим  Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність   постановлення судового рішення.
Керуючись   ст.ст.367, 374,375, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -

П О С Т А Н О В  И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного протягом 30 днів з дня виготовлення повної постанови.
    
Повний текст постанови виготовлений  15 липня  2021  року.

 Головуючий
 
  Судді: