СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" вересня 2021 р.                                                                             Справа № 913/101/21  
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя (доповідач): судді За участю секретаря судового засідання: За участю представників сторін: від позивача: від відповідача-1: від відповідача-2:	 Чернота Л. Ф. Гребенюк Н. В., Зубченко І.В.  Телеснюк І.В.   не з`явились не з`явились не з`явились	
розглянувши  апеляційну скаргу (вх.№1605Л/3)	 Фізичної особи-підприємця Архипова Валерія Валерійовича, м. Сєвєродонецьк, Луганська область 	
на рішення Господарського суду	 Луганської області 	
від	29.04.2021 року 	
у справі за позовом до відповідача-1  та відповідача-2   про 	№913/101/21 (суддя - А. В. Іванов) Акціонерного товариства "Таскомбанк", м. Київ Фізичної особи-підприємця Архипова Валерія Валерійовича, м. Сєвєродонецьк, Луганська область Товариства з обмеженою відповідальністю "Експолюкс МД", с. Проліски, Бориспільський район, Київська область стягнення 168    975,17 грн. 	
В С Т А Н О В И В:

          Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Архипова Валерія Валерійовича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Експолюкс МД», в якій просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за Заявою-договором №ID5656595 від 27.11.2018 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» в загальному розмірі 168 975 грн. 17 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту в сумі                120 000 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам в розмірі 0,03 грн., заборгованість по комісії в сумі 41 324 грн. 69 коп., пеню на суму простроченої заборгованості за період з 26.07.2020 по 26.01.2021 в розмірі  5 319 грн. 09 коп. та штраф в сумі 2 331 грн. 36 коп. 
          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.11.2018 між АТ «Таскомбанк» та                  ФОП Архиповим В.В. було укладено Заяву-договір №ID5656595 від 27.11.2018 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк», відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу-1 Кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а відповідач-1 - належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування Кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього Договору.
          Крім того, між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «Експолюкс МД» було укладено Договір поруки №НІ6220 від 27.11.2018, відповідно до умов якого відповідач-2 зобов`язався перед позивачем, на засадах солідарного боржника, за виконання відповідачем-1 зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі Заяви-договору №ID5656595 від 27.11.2018, що укладений між АТ «Таскомбанк» та ФОП Архиповим В.В., зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому.
          Як зазначає позивач, він належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу-1 Кредит у сумі 450   000 грн. з терміном повернення не пізніше 27.11.2020. В свою чергу, відповідач-1 свої зобов`язання неналежним чином не виконав та не повернув кредитні кошти у встановлені договором строки. В зв`язку з чим, у  відповідача-1 виникла заборгованість, яка станом на 27.01.2021 становить 168   975 грн. 17 коп., що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
          Також в позовній заяві позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс та які очікує понести у зв`язку із розглядом справи за надання правової допомоги в розмірі 2   500 грн.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 09.03.2021 відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання без виклику сторін.
Рішенням Господарського суду Луганської області від 29.04.2021 року у справі №913/101/21 позов Акціонерного товариства "Таскомбанк", м. Київ до Фізичної особи-підприємця Архипова Валерія Валерійовича, м. Сєвєродонецьк, Луганська область та Товариства з обмеженою відповідальністю "Експолюкс МД", с. Проліски, Бориспільський район, Київська область про стягнення 168    975,17 грн. задоволено частково.
Стягнуто солідарно з Фізичної особи-підприємця Архипова Валерія Валерійовича, м.Сєвєродонецьк, Луганська область та Товариства з обмеженою відповідальністю "Експолюкс МД", с. Проліски, Бориспільський район, Київська область на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк", м. Київ заборгованість за заявою-договором №ID5656595 від 27.11.2018 по тілу кредиту в сумі 120 000,00 грн., заборгованість по відсоткам у розмірі 0,03 грн., заборгованість по комісії в сумі 41 324,69 грн., пеню на суму простроченої заборгованості за період з 28.07.2020 по 26.01.2021 у розмірі 5 319,09 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в cумі 2    500,02 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
За висновком суду, позивач належним чином виконав свої договірні зобов`язання та перерахував на поточний рахунок відповідача-1 кредитні кошти в розмірі                                        450 000 грн. 00 коп., що підтверджується випискою по особовому рахунку Фізичної особи-підприємця  Архипова В.В. (т. 1 а.с. 92). 
Натомість відповідач-1 свої зобов`язання неналежним чином не виконав, Кредит у повному обсязі та у встановлені Договором строки не повернув, проценти за користування Кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього Договору, не сплатив.
Внаслідок невиконання відповідачем-1 свої зобов`язань перед позивачем у нього утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 120 000 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам в розмірі 0,03 грн. та заборгованість по комісії в сумі 41 324 грн. 69 коп., що підтверджується виписками по рахунку відповідача-1 (том 1 а.с. 22-95). Доказів сплати відповідачем-1 даної заборгованості матеріали справи не містять.                      
Приймаючи до уваги те, що відповідач-1 не вчинив необхідних дій з повернення Банку використаних кредитних коштів в повному обсязі, сплати процентів за користування Кредитом, а також інших платежів відповідно до умов цього Договору, доказів протилежного суду не надав, суд дійшов висновку, що останній є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за Заявою-договором №ID5656595 від 27.11.2018.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, Фізична особа-підприємець Архипов Валерій Валерійович, м. Сєвєродонецьк, Луганська область 17.05.2021 року звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 15.05.2021 року, в якій просить суд:
- прийняти апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Архипова Валерія Валерійовича до розгляду;
- скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 29.04.2021 року у справі №913/101/21 за позовною заявою Акціонерного товариства "Таскомбанк" до Фізичної особи-підприємця Архипова Валерія Валерійовича та Товариства з обмеженою відповідальністю "Експолюкс МД" про стягнення 168 975,17 грн.;
- ухвалити нове рішення у справі №913/101/21, яким відмовити у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства "Таскомбанк".
Фізична особа-підприємець Архипов Валерій Валерійович  не погоджується з прийнятим рішенням та вважає його таким, що суперечить вимогам законності та обгрунтованності.
Підставами скасування рішення апелянт посилається на наступні обставини:
- відповідач-1 не отримував позовну заяву  та додані до неї документи, за їх змістом ознайомився його представник в системі «Електронний суд», але наявні в матеріалах справи копії виписки  по рахунку, витягу з правил обслуговування, розрахунку заборгованості були неякісними та частково непридатними для читання. Оскільки вказані документи є важливими доказами у розгляді даної справи, представником відповідача-1 було подано заяву про виготовлення та надання копій документів долучених до справи та сплачено судовий збір. Однак, судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні даної заяви, що унеможливило відповідача-1 у повній мірі скористатися своїми правами та підготувати правову позицію по справі з метою захисту своїх прав;
- на заяві - договорі про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» у електронній формі, відповідно до якої банк надав у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника -              ФОП  Архипова В.В., відсутній підпис відповідача-1;
- при розгляді справи судом першої інстанції не було взято до уваги, що позивачем надано до матеріалів справи Правила обслуговування корпоративних клієнтів в                        АТ «Таскомбанк» від 18.01.2019 року, а заява-договір про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» від 27.11.2018 року. Тобто, до яких саме Правил було підписано заяву - договір, на які посилається позивач, та які умови містять ці Правила Господарським судом Луганської області при розгляді справи встановлено не було;
- роздруківка  із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) та у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року;
-судом першої інстанції при ухваленні судового рішення та обґрунтуванні  підстав для задоволення позовної заяви не було встановлено в повній мірі всі обставини справи та належності доказів, наданих позивачем;
- відзначає, що відповідач не отримував  ухвалу про відкриття провадження у справі, таким чином не мав можливості брати участі у розгляді справи в суді першої інстанції, про справу дізнався вже після винесення судового рішення.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2021 року визначено колегію у складі: Чернота Л. Ф. - головуючий суддя (доповідач), судді: Гребенюк Н. В., Медуниця О. Є.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.05.2021 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Архипова Валерія Валерійовича, м. Сєвєродонецьк, Луганська область на рішення Господарського суду Луганської області від 29.04.2021 року у справі №913/101/21 залишено без руху у зв`язку з недотриманням вимог п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України та зобов`язано заявника усунути впродовж 10-ти днів з моменту отримання ухвали, встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки шляхом подання доказів сплати судового збору у розмірі 3 801,95 грн за звернення з апеляційною скаргою та доказів надсилання копії апеляційної скарги з додатками на адресу позивача та відповідача-2.
Із матеріалів надісланої заяви вбачається, що апелянтом надано оригінал квитанції №0.0.2188068686.1 від 08.07.2021 року про сплату судового збору на суму 3   801,95 грн. 
На виконання положень ч. 2     ст. 9 Закону України "Про судовий збір", апеляційним судом перевірено у програмі "Діловодство спеціалізованого суду "ДСС" та встановлено, що судовий збір у сумі 3 801,95 грн., сплачений апелянтом відповідно до квитанції №0.0.2188068686.1 від 08.07.2021 року, зараховано до Державного бюджету України, що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України від 08.07.2021 року. Також, відповідачем-1 подано докази направлення копії апеляційної скарги з додатком Товариству з обмеженою відповідальністю "Експолюкс МД" та Акціонерному товариству "Таскомбанк" (поштові накладні від 09.07.2021, фіскальні чеки від 09.07.2021 року та описи вкладень у цінний лист від 09.07.2021 року).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Архипова Валерія Валерійовича, м.Сєвєродонецьк, Луганська область на рішення Господарського суду Луганської області від 29.04.2021 року у справі №913/101/21 та встановлено учасникам справи строк до 03.08.2021 року включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань (у разі наявності), що пов`язані з розглядом апеляційної скарги з доказами їх направлення іншим учасникам справи.
12.07.2021 року (в межах встановленого процесуального строку) до канцелярії суду від Фізичної особи-підприємця Архипова Валерія Валерійовича, м. Сєвєродонецьк, Луганська область надійшла заява б/н від 08.07.2021 року про усунення недоліків апеляційної скарги з додатками.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.08.2021 розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Архипова Валерія Валерійовича, м.Сєвєродонецьк, Луганська область на рішення Господарського суду Луганської області від 29.04.2021 року у справі №913/101/21  призначено на "01" вересня 2021 р. о 14:30 год.  Явку представників учасників справи визнати необов`язковою.
У зв`язку з відпусткою судді Медуниці О.Є., відповідно до ст. 126 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", і на виконання рішення зборів суддів Східного апеляційного господарського суду №1 від 02.10.2018 р., №2 від 16.10.2018 р. здійснено заміну зазначеного судді у складі колегії суддів у справі №913/101/21 шляхом автоматизованого розподілу.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021 року визначено склад колегії суддів (за наявності): Чернота Л.Ф. - головуючий суддя;  судді: Гребенюк Н.В., Зубченко І.В.
          Учасники справи в судове засідання не з`явились, були повідомлені про час та місце судового засідання, про причину неявки суд не повідомили, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористалися.
          Від позивача на адресу Східного апеляційного господарського суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою "вручено" - 26.07.2021 (том 2, а.с.227).
          Щодо повідомлення відповідачів, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що ухвала Східного апеляційного господарського суду від 04.08.2021, яка була направлена на адресу: відповідача-1 та відповідча-2, що вказані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як місцезнаходження юридичної особи, були повернуті до суду органами зв`язку з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою» (том 1, а.с.237, 244).
          До повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.
          Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній", за закінченням встановленого строку зберігання , відсутність адресата , інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи вважаються належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
          З урахуванням викладеного та як вбачається з матеріалів справи, судом апеляційної інстанції було вжито необхідних заходів щодо належного повідомлення відповідача про судове засідання.
          Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 07.06.2018 у справі № 910/17797/17.
          Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; в силу чого процесуальна бездіяльність відповідача не повинна ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.
          Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
          Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні                  11 вересня 1997 p.
          З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.
          Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено застосування судом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
          Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
          У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
          Відповідно до ч. 12    ст. 270 ГПК України     неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
          Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін, за наявними у матеріалах справи доказами,враховуючи, що явка сторін не визнавалася        судом обов`язковою. 
          Відповідно до вимог ст. 223 ГПК України   було складено протокол судового засідання.
          Відповідно до ч.1    ст. 269 ГПК України    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
          27.11.2018 між Акціонерним товариством «Таскомбанк» (Банк, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Архиповим Валерієм Валерійовичем (Позичальник, відповідач-1) було укладено Заяву-договір №ID5656595 приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») (далі - Договір), відповідно до умов якого Банк за умови наявності вільних коштів зобов`язується надати Позичальникові Кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим Договором, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит і сплатити проценти за користування Кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього Договору (том 1, а.с. 5).
          Згідно з п. 1.2. Договору кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у                    АТ «Таскомбанк» з цільовим використанням на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Постачальника, та на придбання основних засобів та інших інвестицій в бізнес.
          Розділом 2 Договору передбачено: розмір Кредиту - 450 000 грн. 00 коп. (п. 2.1); валюта Кредиту - гривня (п. 2.2); вартість Кредиту: розмір процентної ставки за користування Кредитом - 0,0001% річних (п.п. 2.3.1); розмір комісійної винагороди - 1,75% від суми виданого кредиту (щомісячно (п.п. 2.3.2); тип процентної ставки: фіксована (п. 2.4); терміни і порядок погашення Кредиту: згідно графіку погашення Кредиту, зазначеного в додатку 1 до цього Договору (п. 2.5); термін повернення кредиту - 27.11.2020 (п. 2.6). 
          За умовами п. 3.2 Договору остаточне погашення за кредитом позичальник повинен здійснити не пізніше дати зазначеної в п. 2.6 цього договору.
          У випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення (п. 3.3 Договору). 
          В розділі 4 Договору визначено, що цей договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» та ці параметри продукту є кредитним договором. 
          Цей договір є договором приєднання у визначені ст. 634 ЦК України, в зв`язку із чим: умови цього Договору визначаються Банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті Банку http://www.taskombank.com.ua та укладається лише шляхом приєднання до Договору в цілому. (п. 4.2.1 договору).
          Підписання Договору є підтвердженням наміру Позичальника укласти Кредитний договір, а дата підписання вважається датою укладення Договору (п. 4.3. Договору).
          В Додатку 1 до Договору (до Заяви-договору №ID5656595) сторони узгодили графік погашення Кредиту за загальний період з 27.12.2018 по 27.11.2020 (т. 1, а.с. 8).
          Відповідач-1 підписав Договір та Додаток 1 до Договору електронним цифровим підписом 27.11.2018, що підтверджується копією відповідного електронного сертифікату, сформованого на сайті https://czo.gov.ua/ та відображенням ЕЦП на Договорі (том 1, а.с. 13).
          В подальшому, 27.11.2018 між Акціонерним товариством «Таскомбанк» (Кредитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експолюкс МД» (Поручитель, відповідач-2) укладено Договір поруки №НІ6220 (далі - Договір поруки), відповідно до умов п. 1.1. якого Поручитель зобов`язався відповідати перед Кредитором, на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі Фізичною особою-підприємцем Архиповим Валерієм Валерійовичем (Боржник) зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі Заяви-договору №ID5656595 від 27.11.2018, що укладений між Кредитором та Боржником, зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому (далі - Кредитний договір) (том 1, а.с. 9-10).
          Згідно з п. 1.2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником усіх зобов`язань за кредитним договором, в тому числі: п.п. 1.2.1 - повернути кредитору кредит у розмірі 450 000 грн. 00 коп., у терміни (строки), визначені Кредитним договором та Додатком №1 до Кредитного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 27.11.2020; п.п. 1.2.2 - щомісяця сплачувати кредитору проценти за користування кредитом у розмірі 0, 0001% річних з урахуванням порядку та розміру їх змін згідно умов Кредитного договору, та в строки, що встановлені Кредитним договором; п.п. 1.2.3 - сплатити комісії в порядку та розмірах, встановлених Кредитним договором; п.п. 1.2.4 - сплатити кредитору неустойку, пеню, штрафи та понад суму неустойки, пені, штрафів відшкодувати збитки, заподіяні кредитору невиконанням або неналежним виконанням Боржником своїх зобов`язань за кредитним договором; п.п. 1.2.5 - у випадках, передбачених Кредитним договором та/або законодавством України, з дати пред`явлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути Кредитору кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, що виникають із Кредитного договору; п.п. 1.2.6 - інших грошових зобов`язань, що виникли на підставі Кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, у тому числі, збільшення грошових зобов`язань, які передбачені умовами кредитного договору.
          Пунктом 2.1 Договору поруки сторони погодили, що у випадку невиконання або прострочення виконання Боржником зобов`язань, що випливають із Кредитного договору, Поручитель відповідає перед Кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й Боржник.
          Передбачена п. 2.1 цього договору відповідальність Поручителя наступає у випадку, якщо Боржник порушить зобов`язання та/або допустить прострочення виконання будь-якого з зобов`язань, зазначених у пунктах 1.2, 1.3 цього Договору (п. 2.2 Договору поруки).
          Договір поруки було підписано відповідачем-2 - 27.11.2018 за допомогою електронного цифрового підпису, що підтверджується копією відповідного електронного сертифікату, сформованого на сайті https://czo.gov.ua/ та відображенням ЕЦП на Договорі (т. І а.с. 12).
          Додатковим договором №1 про внесення змін та доповнень до Заяви-договору №ID5656595 від 27.11.2020 сторони виклали Додаток 1 графік погашення Кредиту в новій редакції (т. 1 а.с. 11).
          Вищевказаний додатковий договір був підписаний позивачем та відповідачем-1 - 07.05.2020 шляхом накладення кваліфікованих електронних підписів обох сторін, що підтверджується копією відповідного електронного сертифікату (том 1, а.с. 14).
          Позивач стверджує, що свої зобов`язання за Договором №ID5656595 від 27.11.2018 він виконав належним чином та перерахував на поточний рахунок відповідача-1 кредитні кошти в розмірі 450 000 грн. 00 коп., що підтверджується випискою по особовому рахунку Позичальника     (т. 1, а.с. 92). 
          Відповідач-1 свої зобов`язання неналежним чином не виконав та не повернув Кредит у повному обсязі у встановлені Договором строки, не сплатив проценти за користування Кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього Договору, а лише частково повернув кредитні кошти на суму 330 000 грн. 00 коп., сплатив відсотки в сумі 0 грн. 47 коп. та комісію за управління кредитом в сумі 160 425 грн. 31 коп.     За даними копіями платіжних документів визначено призначення платежу: «на виконання умов кредитного договору №1 від 27.11.2018 р.» Крім того, відповідач-1 не подав доказів, які б спростовували доводи позивача. Правом на захист своїх інтересів не скористався.
          В зв`язку з чим, у відповідача-1 виникла заборгованість, яка станом на 27.01.2021 становила 168 975 грн. 17 коп. з яких: заборгованість по тілу кредиту в сумі                              120 000 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам в розмірі 0,03 грн., заборгованість по комісії в сумі  41 324 грн. 69 коп., пеня на суму простроченої заборгованості за період з 26.07.2020 по 26.01.2021 в розмірі 5 319 грн. 09 коп. та штраф в сумі 2 331 грн. 36 коп., що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
          Надаючи в процесі апеляційного перегляду справи оцінку аргументам оскаржуваного судового рішення  місцевого господарського суду у відповідності до підпункту б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України - з урахуванням меж апеляційного перегляду, визначених ст.269 ГПК України - колегія суддів зазначає наступне.
          Предметом спору у даній справі є невиконання позичальником та поручителем зобов`язань в частині повернення кредиту, сплати процентів, а також застосування відповідальності встановленої договором та чинним законодавством України за порушення відповідних зобов`язань.
          Враховуючи правову природу укладеного договору, оцінка правомірності заявлених вимог, має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини по кредитному договору - глави 71 ЦК України, ст.ст.1048,1049,1054-1056.
          Згідно з приписами ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
          Статтями   525, 526 Цивільного кодексу України    визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього   Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
          У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
          Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), згідно вимог ст. 610 Цивільного кодексу України.
          Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
          Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для            договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
          Частиною 1 статті 1054 вищевказаного Кодексу унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї ж статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
          Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України    передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. 
          Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
          Судом першої інстанції встановлено, що заява - договір  №ID5656595 від 27.11.2018 підписано сторонами, які досягли згоди з усіх його істотних умов. Договір містить повну інформацію щодо умов кредитування, зокрема про розмір та строк кредитування, процентну ставку за користування кредитом, розмір комісійної винагороди, строки сплати платежів та порядок розрахунків, інші права і обов`язки сторін.
          Крім того, підпис особи, зокрема електронний цифровий підпис засвідчує не лише ознайомлення з документом, а і згоду на викладені в документі умови, обов`язки,  наслідки невиконання зобов`язань, розміри та порядок нарахування проценттів, комісійної винагороди, тощо.
          Відповідно до статті 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.
          Частинами 1-3 статті 4 вищенаведеного Закону передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
          Особистий ключ має властивості прихованого файлу, в якому відображається, зокрема, повне ім`я, номер сертифікату, початок строку дії та завершення строку дії.
          У даному випадку, позивач  довів факт підписання заяви-договору № ID5656595 від 27.11.2018  в  АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") з боку відповідача-1,  шляхом використання електронного цифрового підпису (цілісність даних підтверджено) - том 1, а.с.13.
           Зазначене в заяві-договорі про розміщення  Правил на сайті банку, також свідчить про те, що першому відповідачу було надано їх зміст на ознайомлення при підписанні заяві - договору №ID5656595 від 27.11.2018 та  не позбавляло його можливості як ознайомлюватися та погоджуватися  так і надати незгоду на виконання умов Правил. З огляду на викладене, доводи апелянта в цій частині є необгрунтованими.
          При цьому, Умови, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана клієнтом і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
          Колегія суддів зазначає, що визначальним для укладення договору приєднання є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме: встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору та стверджувати про узгодженість дій та волевиявлення учасників цивільних правовідносин й відповідність певним стандартам поведінки. 
          Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
          Відповідно до ч. 1    ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою та порукою.
          Згідно ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
          У відповідності до частин 1 та 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
          У відповідності до приписів    ст. 555 Цивільного кодексу України, у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі; якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов`язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.
          Враховуючи положення відповідних норм, наявність в матеріалах справи        розрахунку заборгованості позивача, банківських виписок, що підтверджують факт заборгованості за       кредитним договором, а також вимоги позивача, що була направлена на адресу відповідачів погасити заборгованість за кредитним договором, не надання відповідачами суду доказів виконання зобов`язань у повному обсязі за кредитним договором щодо повернення кредиту за встановленим графіком, сплати процентів за користування кредитними коштами, є обгрунтованими позовні вимоги в частині стягнення солідарно з відповідачів заборгованості по тілу кредиту в сумі 120 000 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам в розмірі 0,03 грн., заборгованість по комісії в сумі 41 324 грн. 69 коп., пеню на суму простроченої заборгованості за період з 28.07.2020 по 26.01.2021 в розмірі                                    5 319 грн. 09 коп.
          Факт наявності заборгованості підтверджується відповідним Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками (а.с.6-7, том 1).  
          Приймаючи до уваги те, що відповідач-1 не вчинив необхідних дій з повернення Банку використаних кредитних коштів в повному обсязі, сплати процентів за користування Кредитом, а також інших платежів відповідно до умов цього Договору, доказів протилежного суду не надав, правом на захист своїх інтересів не скористався, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що останній є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за Заявою-договором №ID5656595 від 27.11.2018.
          Враховуючи часткову сплату відповідача-1 у розмірі 330 000,00 грн., вимоги        позивача про стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 120 000 грн. 00 коп., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
          Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.
          Таким чином, твердження скаржника щодо відсутності заборгованості за кредитним договором на день ухвалення оскаржуваного рішення не підтверджуються належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 76,77 ГПК України.
          Згідно зі     статтею 73 Господарського процесуального кодексу України    доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
          Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України        визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
          Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
          Відповідачами до прийняття судового рішення не надано доказів погашення заборгованості за договором № ID5656595 від 27.11.2018 року, строк повернення кредиту є таким, що настав, в результаті чого господарський суд дійшов правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
          Як вищезазначено, 27.11.2018 в забезпечення виконання умов за Заявою-договором №ID5656595 від 27.11.2018 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» між Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експолюкс МД» було укладено Договір поруки №НІ6220 (том 1, а.с. 9-10).
          Згідно з п. 1.2 Договору поруки   поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником усіх зобов`язань за Кредитним договором. 
          Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
          З урахуванням часткового   виконання Фізичною особою-підприємцем Архиповим Валерієм Валерійовичем умов договору, непогашення ним у повному обсязі суми заборгованості за кредитом, відповідачі мають виступати перед позивачем в даному зобов`язанні як солідарні боржники.
          З огляду на вищевикладене та враховуючи, що отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується, обов`язок останнього щодо погашення заборгованості по тілу кредиту в сумі 120 000 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам в розмірі 0,03 грн. та заборгованість по комісії в сумі  41 324 грн. 69 коп. правомірно стягнута з Фізичної особи-підприємця Архипова Валерія Валерійовича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Експолюкс МД» солідарно.
          Також позивачем були заявлені вимоги про стягнення пені на суму простроченої заборгованості за період з 26.07.2020 по 26.01.2021 в розмірі 5 319 грн.  09 коп. та штрафу в сумі 2 331 грн. 36 коп.
          Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
          За правилами ч. 1    ст. 612 ЦК України     боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
          У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
          Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.
          Згідно п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
          Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 
          Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
          Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
          За умовами п. 3.3 Договору у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.
          Позивач нарахував та заявив до стягнення солідарно з відповідачів пеню в загальній сумі 5 319 грн. 09 коп. за період з 26.07.2020 по 26.01.2021, у тому числі: на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту - 4 301 грн. 16 коп. та на суму простроченої заборгованості по комісії - 1 214 грн. 05 коп. 
          В свою чергу, відповідачем-1 була сплачена пеня за період з 26.07.2020 по 26.01.2021 в сумі 196 грн. 12 коп. (а.с. 6-7).
          При цьому, період, за який позивач нараховував пеню в пунктах 2-4 даного розрахунку з 26.07.2020 по 26.01.2021 не співпадає з періодом нарахування, вказаним у таблицях - з 28.07.2020 по 26.01.2021.
          Перевіривши здійснений банком розрахунок пені суд зазначає, що правильним є загальний період нарахування пені з 28.07.2020 по 26.01.2021, а в розрахунку допущено технічну описку. Отже, наданий позивачем розрахунок відповідає умовам Кредитного договору та приписам закону, тому вимога позивача про стягнення з пені в сумі                         5 319 грн. 09 коп. є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Тому, має бути стягнута з Фізичної особи-підприємця Архипова Валерія Валерійовича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Експолюкс МД» солідарно з підстав, що наведені вище.
          Стосовно позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 2 331 грн. 36 коп., судова колегія зазначає наступне.
          За змістом ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
          За даною справою, в Заяві-договорі №ID5656595 від 27.11.2018 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді штрафу за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та їх визначеного розміру.
          В матеріалах справи міститься витяг з Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» від 17 січня 2019 р. (копія - т. 1 а.с. 15-17). 
          Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наданий позивачем витяг з Правил обслуговування корпоративних клієнтів в  АТ «Таскомбанк», який не містить підпису відповідача-1, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27.11.2018 шляхом підписання Заяви-договору №ID5656595 від 27.11.2018, в якій не зазначено до яких саме Правил приєднався відповідач-1 (оскільки останні протягом певного часу могли змінюватися).           
          Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату штрафу за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, що є обов`язковим при застосуванні судами норм чинного законодавства щодо стягнення штрафної відповідальності, яка настає тільки у випадку письмової домовленості сторін щодо її застосування.
          Крім того, суд зазначає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк», що розміщені на офіційному сайті позивача (www.tascombank.com.ua) змінювалися самим позивачем. Аналогічні правові позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.09.2019 у справі № 916/2755/18, від 12.03.2020 у справі №916/548/19. 
          Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідачів штрафу в розмірі 2 331 грн. 36 коп. є безпідставними та не підлягають задоволенню. Судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що господарський суд обгрунтовано відмовив у задоволенні штрафу.
Стосовно тверджень відповідача про неотримання позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі, внаслідок чого, останній не мав можливості брати участі у розгляді справи в суді першої інстанції та те, що про справу дізнався вже після винесення судового рішення, судова колегія зазначає наступне.
Позовну заяву №3078/70 від 24.02.2021 до господарського суду Луганської області було подано Акцонерним Товариством "Таскомбанк" - 25.02.2020, згідно штемпелю поштового відділення,  зареєстровано судом 02.03.2021 року, в додатках до позовної заяви позивачем надано  Список "79000.25.02.2021.2" (ф.103 А) згрупованих відправлень "Укрпошта Експрес" на замовлення АТ "Таскомбанк", фіскальні чеки та опис вкладення у цінний лист. З вищенаведених документів вбачається, що позивач направив копію позовної заяви з додатками на адреси ФОП Архипова Валерія  Валерійовича на дві адреси та                          ТзОВ "Експолюкс МД" (том 1, а.с. 100-104).
          Крім того, матеріалами справи підтверджується, що ухвалою господарського суду Луганської області від 09.03.2021 відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання без виклику сторін (том 1, а.с. 111-112).
          Поштова кореспонденція у справі, а саме ухвала Господарського суду Луганської області від 09.03.2021, надсилалась відповідачу-1 та відповідачу-2 за адресами, які зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 1, а. с.109-110) а саме, відповідачу-1 на адресу: 93408, Луганська обл.,               м. Сєвєродонецьк, вул. Центральна, буд. 118; відповідачу-2 на адресу: 08322, Київська обл., Бориспільський р-н., с. Проліски, вул. Броварська, буд. 4. Крім того, відповідачу-1 ухвала направлялась також на адресу зазначену позивачем як адреса його проживання: АДРЕСА_1 , 
          Таким чином, твердження апелянта є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
          Разом з тим, позивачем до позовної заяви на підтвердження понесення витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги додано копію Договору №3 про надання правової допомоги від 19.02.2021, укладеного між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та Адвокатським об`єднанням «А.Ф. Лігал» (том 1, а.с. 96-98).
          При цьому в ухвалі від 09.03.2021 (том 1, а.с.111-112) суд, з урахуванням приписів п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України щодо сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, звертав увагу позивача на необхідність конкретизації зв`язку адвоката Лавріва В.П., який підписав та подав позовну заяву, та Адвокатського об`єднання «А.Ф. Лігал», з яким          АТ «Таскомбанк» уклало Договір №3 про надання правової допомоги від 19.02.2021.
          Однак, позивач будь-яких доказів на підтвердження такого зв`язку не надав.
          Інших доказів понесення витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги позивачем до матеріалів справи також не надано. 
          З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, зазначивши, що питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги в розмірі 2   500 грн. 00 коп., окрім судового збору, може бути вирішене судом за наслідками надання позивачем доказів їх понесення.
          Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (Заява №4909/04) вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
          У рішенні у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 (Заява №4241/03) Європейським Судом зазначено, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
          Враховуючи викладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції, рішення господарського суду Луганської області від 29.04.2021 року у справі №913/101/21 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга    - без задоволення.
          Розподіл судових витрат здійснюється відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
          Керуючись статтями 129, 269, 273, 275, 276, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Архипова Валерія Валерійовича,                 м. Сєвєродонецьк, Луганська область на рішення господарського суду Луганської області від 29.04.2021 у справі №913/101/21 залишити без задоволення.
          Рішення господарського суду Луганської області від 29.04.2021 у справі №913/101/21залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.                     
          У судовому засіданні 01.09.2021 р. оголошено вступну та резолютивну частину.
               Повний текст постанови складено та підписано 01.09.2021 р.        

Головуючий суддя                                                                    Л.Ф. Чернота

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк  

Суддя                                                                                           І.В. Зубченко