27.07.21
22-ц/812/1518/21
Справа №478/578/21
Провадження № 22-ц/812/1518/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

27 липня 2021 року                                            м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи
апеляційну скаргу
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
на заочне рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 31 травня 2021 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Іщенко Х.В., дата складання повного тексту незазначена, у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:
У травні 2021 року акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 25 листопада 2019 року між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг у А-Банку разом з «Умовами та правилами і Тарифами», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши позичальнику кредит у вищевказаному розмірі.
Зазначають, що відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку із чим утворилась заборгованість на суму 16804,68 грн., з яких: 10597,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5956,69 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 250,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.
Враховуючи вищенаведене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 25 листопада 2019 року станом на 30 січня 2021 року у розмірі 16804, 68 грн та 2270 грн судових витрат.
Заочним рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 31 травня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк заборгованість за кредитним договором від 25 листопада 2019 року, № б/н у сумі 10597 грн. 99 коп. та судовий збір в розмірі 1408 грн. 46 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги та відмовляючи у задоволені позову в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Акцент-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитом, штрафів, за несвоєчасне погашення кредиту та зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача вищенаведених Витягів з Тарифів обслуговування кредитних карт «Зелена» та Умов та правил надання банківських послуг в Акцент-Банку, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафам позивач подав на нього апеляційну скаргу.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги вказував, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального права, а тому просив про його скасування в частині відмовлених позовних вимог та ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Так, зокрема вказував, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під підпис факт ознайомлення з умовами і правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладених на сайті банку.
З розрахунку заборгованості вбачається, що боржник, ознайомившись із умовами і правилами надання банківських послуг в А-Банку, та погодившись із ними, користувався кредитом.
Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 в частині відмови у стягненні процентів є не обґрунтованими, оскільки в вищезазначеній справі розглядався випадок, коли тарифи банку не були підписані боржником.
В даному ж випадку до матеріалів справи додано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та інше. Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічні висновки зазначені в постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20.
Паспорт кредиту оформлено у відповідності до додатку № 1 Закону України «Про споживче кредитування» і строк кредиту зазначається у розділі № 2 «основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» підрозділі «Строк кредитування» де зазначено строком кредитування 240 місяців.
Розділ № 7 паспорту «інші важливі аспекти» підрозділ «Дата надання інформації» містить дату, до якої, у відповідності з статті 643 ЦК України, кредитор повинен був отримати відповідь - згоду на дані умови кредитування (акцент) від позичальника, і навіть якщо він її отримав із запізненням, то це не має значення, якщо банк з цим погоджується.
Пункт 4 розділу 7 Паспорту - «Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо» - дане зазначення є обов`язковим і говорить про той факт, що кредитодавець вправі самостійно визначати розмір кредитного ліміту на картці, виходячи із фінансового стану позичальника та його історії обслуговування в банку. Дане посилання не змінює основні умови кредитування такі як строк, відсоткову ставку, відповідальність за порушення, право дострокового погашення тощо.
Пункт 13 розділу 4 Паспорту - «Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуся протягом строку дії договору про споживчий кредит» - дійсно реальна відсоткова ставка може змінюватися.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Рішення суду вказаним положенням закону відповідає в повній мірі.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 25 листопада 2019 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н у спосіб підписання анкети-заяви позичальника, за яким останньою отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яку їй було видано банком.
У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з договором про надання банківських послуг, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 становить 16804 грн.68 коп., з яких: 10597 грн.99 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 5956 грн.69 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 250,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.
До кредитного договору банк додав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила».
Так, відповідно до паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта», в якому відповідач повідомлений про основні умови кредитування з використанням кредитної картки, а саме: тип кредиту «Універсальна», «Універсальна Голд», «Зелена»; суму ліміту( до 50 000 грн, до 100 000 грн., до 200 000 грн.відповідно); строк договору та строк кредитування (240 місяців); спосіб та строк надання кредиту; процентна ставка (3.9% в місяць (46.8% річних), 3.7% в місяць ( 44.4% річних), 3.7% в місяць ( 44.4% річних) відповідно; тип процентної ставки (фіксована( може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладання додаткової угоди до договору про споживчий кредит); орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача; реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; пеня для всіх видів карток не застосовується, штрафи для карток «Універсальна» та «Універсальна Gold» не застосовуються, а для картки «Зелена» передбачені; підвищена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту та інше.
У пункті 4 паспорта споживчого кредиту зазначена інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, зокрема, зазначено, що процентна ставка у межах пільгового періоду - 0,000001 % відсотка на місяць, процентна ставка - 3,9% на місяць (46,8% річних) для картки «Універсальна» або 3,7% в місяць (44,4% річних) для картки «Універсальна Gold» та картки «Зелена». При цьому в застереженнях до цього пункту вказано, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (а.с.6).
У пункті 6 паспорта зазначено, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 7,8% у місяць (93,6% річних) для картки «Універсальна» або 7,4%у місяць (88,8% річних) для картки «Універсальна Gold» та картки «Зелена» (а.с.6 зв.).
До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила».
Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції дійшов висновку, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Зелена», Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25 листопада 2019 року шляхом підписання Анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі відповідальності у вигляді стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом, а також пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту.
Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені відповідачем.
Зазначена в Анкеті-заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідачем саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.
З огляду на все наведене вище, суд вважав, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 10597,99 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується в повній мірі з огляду на наступні обставини.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі)
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 5956 грн.69 коп. та штрафу в розмірі 250 грн., адже позивачем до суду було надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 25 листопада 2019 року та Паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем особисто, що підтверджує узгодження сторонами оплату процентів за користування кредитними коштами, і що у паспорті кредиту позичальник підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані, виходячи із обраних ним умов кредитування, колегія суддів відхиляє.
Так, за матеріалами справи Паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем простим електронним підписом шляхом підтвердження ОТП з номера телефону. Проте належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів в розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України, про узгодження умов надання коштів відповідачу саме по картці «Зелена», яка на відмінну від карток «Універсальна» та «Універсальна Gold» передбачає наслідки прострочення виконання / або неналежного виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у вигляду штрафу, інший порядок повернення кредиту, найбільшу суму кредитного ліміту до 200 000 грн. не надав. 
При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі чого, на думку колегії суддів судом першої інстанції було зроблено вірний висновок про відмову позивачу у стягненні з відповідача зазначених грошових вимог за кредитним договором.
У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) дійшла висновку, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ «Акцент-Банк» дотрималось вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, а саме про нарахування відсотків.
Крім того, колегія суддів вважає безпідставними, посилання позивача на те, що всі умови кредитування викладені в Паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, безспірно свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачем, оскільки анкета-заява не містить жодних відомостей про сам паспорт, як складову цього договору.
Також Паспорт споживчого кредиту наданий банком як доказ містить зауваження, що інформація, яка зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною лише до 01 січня 2020 року. Більш того, зі змісту цього Паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.
У третьому розділі Паспорту визначено максимальну суму ліміту на кредитній картці, однак відсутні дані щодо фактичного ліміту, встановленого на конкретній кредитній картці.
Як встановлено вище, Анкета-заява підписана ОСОБА_1 , не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.
Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту, як це передбачено ст. 7 Закону України «Про споживче кредитування» є лише рекламою споживчого кредиту і передує укладенню самого договору, та як правило містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит.
Саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг висновку суду першої інстанції про безпідставність вимог банку щодо стягнення заборгованості за відсотками не спростовує і не впливає на законність оскаржуваного рішення у цій частині.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» про стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування кредитом та штрафами є обґрунтованим та таким, що узгоджується із вимогами чинного законодавства.
Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитом не оскаржується, а тому підстави для його перегляду відсутні.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 375, 381,382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення, а заочне рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 31 травня 2021 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                                                      Ж.М. Яворська
Судді                                                                                              Т.М. Базовкіна
       Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 27 липня 2021 року.