ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 337/81/21                                 Головуючий в 1 інст. Гнатик Г.Є.
Провадження № 33/807/500/21                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
2 липня 2021 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Хмарського Р.Б., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Хмарського Романа Борисовича на постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 8 червня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, - 

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про те, що вона 28.12.2020 року, о 19-00 годині, рухаючись по вул. Новгородській, 5 у м. Запоріжжя, керуючи транспортним засобом «MERCEDES-BENZ A 140», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, при зміні напрямку руху не переконалася у безпеці та скоїла зіткнення з автомобілем «DEO LANOS», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який продовжив самовільний рух та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2109», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , чим порушила п. 10.1, 2.3 б Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Хмарський Р.Б. вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з невірним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування скарги захисник вказує, що судом першої інстанції помилково зазначено, що в судовому засідання ОСОБА_1 заявила клопотання про закриття провадження у справі, адже ОСОБА_1 не визнавала своєї винуватості у ДТП, а захисник повідомив про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Вважає, що основною причиною дорожньо-транспортної події від 28 грудня 2020 року є те, що водій ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом НОМЕР_4 зіткнувся з транспортним засобом ОСОБА_1 д.н. НОМЕР_1 . 
Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2021 року по справі №337/77/21, ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 
Захисник вважає, що аналізуючи причину зіткнення автомобілів, захист наполягає, що якщо б у автомобіля під керуванням ОСОБА_1 спочатку не зіткнувся ззаду транспортний засіб під керуванням ОСОБА_4 , то ОСОБА_1 не допустила б зіткнення з іншим автомобілем, що призупинився попереду неї. 
Також наголошує, що на думку захисту, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що висновки експерта не спростовують провину ОСОБА_1 у скоєні ДТП. 
З висновку експерта від 20 травня 2021 рок по цій справі вбачається, що вирішити питання стосовно водія ОСОБА_1 щодо наявності в її діях невідповідностей вимогам пп. 12.3, 13.1 ПДР України, за наданими вихідними даними не є можливим. 
Просить суд апеляційної інстанції постанову районного суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції апелянта, та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги в повному обсязі та просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.
Згідно з абз. 3,5 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки фактично не встановив, за яких обставин трапилась вищевказана дорожньо-транспортна пригода, чи винна особа, яка притягається до адміністративної відповідальності у її вчиненні, не проаналізував докази у їх сукупності та не дав їм належної оцінки.
Суд апеляційної інстанції при перегляді постанови суду першої інстанції вважає за необхідне дослідити докази, які були покладені в основу винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №411306 від 28 грудня 2020 року зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем д.н. НОМЕР_1 , порушила вимоги п. 10.1, 2.3 «б», чим спричинила зіткнення з транспортним засобом д.н. НОМЕР_2 (а.с.1). 
До протоколу про адміністративне правопорушення додані: схема місця ДТП (а.с.2), письмові пояснення учасників події (а.с.3-6), фотосвітлини місця події (а.с.7). 
Крім того, під час судового розгляду в суді першої інстанції була проведена судова інженерно-транспортна експертиза, за результатами, якої був наданий висновок від 20 травня 2021 року №СЕ-19/108-21/4098-ІТ (а.с.59-66). 
Так, відповідно до вказаного висновку встановлено, що вирішити питання про наявність причинного зв`язку дій водія ОСОБА_1 з подією дорожньо-транспортної пригоди, за наданими вихідними даними не є можливим, через відсутність необхідних вихідних даних (а.с.65). 
Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.
З огляду на вказане, апеляційний суд зазначає, що положення ст. 124 КУпАП є банкетними, а отже для кваліфікації адміністративного правопорушення, уповноважена особа повинна визначити пункт порушення ПДР та надати кваліфікацію діянням відповідно до КУпАП. 
Відповідно до матеріалів провадження про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 складено за порушення ним вимог п.10.1, 2.3 «б» ПДР України. 
Відповідно до п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно п. 2.3 «б» ПДР України водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Так, із переглянутих в судовому засіданні апеляційного суду матеріалів провадження вбачається, що дійсно станом 28 грудня 2020 року за адресою АДРЕСА_2 відбулася дорожньо-транспортна пригода. 
Встановлено, що Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2021 року по справі №337/77/21, яка набрала законної сили 9 лютого 2021 року, учасника події ОСОБА_4 притягнуто було до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 
Суд апеляційної інстанції, аналізуючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, висновки експерта, постанову районного суду у справі №337/77/21 дійшов до висновку про те, що неможливо в повній мірі встановити фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, а тому не можливо встановити винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні вимог п.10.1, п.2.3 «б» ПДР України. 
Таким чином, матеріали про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 беззаперечно не вказують, що її дії знаходяться в причинному зв`язку у вказаній дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 28 грудня 2021 року. 
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. 
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду вказує лише складений протокол про адміністративне правопорушення, натомість всі інші докази беззаперечно на це не вказують.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення.
Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні достатні та достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 , у порушенні вимог п. 10.1, 2.3 «б» ПДР України, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Хмарського Романа Борисовича, задовольнити. 
Постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 8 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати. 
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 337/81/21