ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" липня 2021 р.           Справа№ 910/15180/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Дідиченко  М.А. 
          Пономаренка  Є.Ю. 

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергетик-К»
на рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2021 (повне рішення складено 10.03.2021)  та додаткове рішення  господарського суду міста Києва від 07.04.2021 (повне рішення складено 16.04.2021)
у справі  № 910/15180/20 (суддя Данилова М.В.)                                      
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергетик-К»
до  Фізичної особи - підприємця Фатєєвої Світлани Володимирівни
про  стягнення грошових коштів

В С Т А Н О В И В :

          Короткий зміст позовних вимог.

          В жовтні 2020 року до Товариство з обмеженою відповідальністю "Променергетик-К" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця  Фатєєвої Світлани Володимирівни про стягнення 205    286, 52 грн збитків, у зв`язку з неналежним виконанням  договору оренди нежитлового приміщення б/н від 01.02.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач незаконно втрутився в засоби передавання та фіксування електроенергії, у зв`язку з чим постачальник електроенергії стягнув з власника приміщення штрафні санкції.

Короткий зміст рішень місцевого господарського суду та мотиви їх  прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.02.2021 у справі №910/15180/21 в позові відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено  наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою, нанесеною ТОВ "Променергетик-К", а також наявність вини відповідача, тобто умислу прямого чи непрямого, спрямованого на настання цих збитків.

Додатковим рішенням господарського суду міста Києва від 07.04.2021 заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення та стягнення 21  600 грн витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково, стягнуто з позивача на користь відповідача 20 800 грн витрат на професійну правничу допомогу. 

Ухвалюючи додаткове рішення суд виходив з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих послуг.

Короткий зміст апеляційних скарг та їх доводів, позиції інших учасників справи.

          Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва  від 17.02.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю "Променергетик-К" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Зокрема, скаржник зазначає, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору оренди на відповідача як орендаря було покладено обов`язок експлуатувати електричні мережі, прилади, пристрої відповідно до технічних вимог згідно з Правилами технічної експлуатації електроустановок споживачів, Правил користування електричною енергією, щоб не завдати збитків орендодавцю; у разі, якщо в результаті експлуатації зазначених систем буде завдано збитків орендодавцю, орендар зобов`язаний їх відшкодувати в повному обсязі.   

Відповідачем подано до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін. При цьому відповідач зазначає, що при розгляді господарської справи № 910/7836/16 встановлено вину саме позивача у зриві пломби, установленої в місцях, указаних в акті пломбування. 

Позивач подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на необґрунтованість доводів відповідача, просить рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2021 у даній справі скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь 205  286, 52 грн матеріальних збитків. 

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "Променергетик-К" подало апеляційну скаргу на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2021, у якій просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на позивача покладено обов`язок відшкодувати вартість послуг зі складання документів, які не мають жодного відношення до справи.

Відповідачем подано відзив на вказану апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а додаткове рішення - без змін, вказуючи при цьому, що ціна послуг на правничу допомогу є співмірною ціні позову. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг.
            
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2021 справу № 910/15180/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.
                      
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 витребувано    у господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15180/20 та відкладено    вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергетик-К» на рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2021 у справі № 910/15180/20 до надходження даної справи з суду першої інстанції.
            
Матеріали справи № 910/15180/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду 05.05.2021.

В період з 05.05.2021 по 07.05.2021 суддя Ходаківська І.П. перебувала у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 клопотання про поновлення пропущеного строку задоволено та поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Променергетик-К»    строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2021, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/15180/20; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергетик-К» на рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2021 у справі №910/15180/20 постановлено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 31.05.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергетик-К»    на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №910/15180/20  передано  раніше визначеному складу суду: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.
            
07.06.2021 суддя Дідиченко М. А. перебувала у відпустці.
                
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергетик-К»    на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі № 910/15180/20; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергетик-К»    на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі № 910/15180/20 постановлено  здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (ч. 10  ст. 270 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору оренди нежитлового приміщення від 01 лютого 2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Променергетик-К» та фізичною особою-підприємцем Фатєєвою Світланою Володимирівною останній було надано у строкове платне користування без права викупу нежитлове приміщення, загальною площею 319,9 квадратних метрів, розташоване в будинку  АДРЕСА_1 для ведення підприємницької діяльності (ресторанного бізнесу).

Пунктом 2.2.3. договору передбачено зобов`язання орендаря експлуатувати електричні, газові, водопровідно-каналізаційні мережі, пристрої, прилади відповідно до технічних вимог, щоб не завдати збитків орендодавцю, суміжним орендарям, іншим особам. У випадку, якщо в результаті експлуатації зазначених систем буде завдано збитків орендодавцю, орендар зобов`язаний відшкодувати їх в повному обсязі протягом 2 (двох) місяців з моменту пред`явлення орендодавцем відповідного рахунку. Факт заподіяних збитків, їх розмір та причини визначаються комісією у складі уповноважених представників обох сторін. У разі недосягнення згоди, щодо причин та розміру нанесених збитків. Орендодавець має право залучити експертну організацію, при цьому всі витрати, пов`язані з проведенням експертизи, відшкодовується орендарем.

Згідно з п. 2.2.4. договору орендар зобов`язується експлуатувати електроустановки в Приміщенні, згідно «Правил безпеки при експлуатації електроустановок споживачів», «Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів», «Правил влаштування електроустановок», «Правил користування електричною енергією», «Правил експлуатації електричних засобів», «Порядку проведення посвідчення електроустановок споживачів».

Пунктом 4.5. договору передбачено, що орендар несе повну матеріальну відповідальність за спричинення майнових збитків (враховуючи штрафні санкції),  заподіяних орендодавцю внаслідок недотримання норм санітарії, технічного стану, пожежної безпеки та інших загальнообов`язкових норм та правил, щодо приміщення та прибудинкової території.

Орендовані приміщення було передані орендарю за актом приймання-передачі.

Під час періоду дії договору оренди, електроенергія постачалася в приміщення на підставі договору на постачання електричної енергії № 33555 від 03.09.2014, укладеного між орендодавцем та ПАТ «Київенерго» (в подальшому ПАТ «ДТЕК Київські електромережі»), відповідно до умов якого останнє як постачальник продає електричну енергію позивачу, як споживачу, для забезпечення потреб електроустановок споживача за об`єктами споживача згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід`ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід`ємною частиною.

Відповідач споживав електроенергію та згідно показників лічильника передавав кошти за спожиту електроенергію позивачу, а позивач - сплачував  ПАТ «Київенерго».

15.09.2015 уповноваженими представниками ПАТ «Київенерго» складено Акт про порушення «Правил користування електричною енергією» (надалі -  ПКЕЕ), яким зафіксовано порушення  ПКЕЕ  № 42512, а саме: «Порушення статей  26,  27 Закону України «Про електроенергетику», п. 3.34, 6.40, 10.2  ПКЕЕ  - виявлені ознаки встановлення перемичок, які шунтують струмові ланцюги вторинних кіл розрахункового обліку. Порушення виконане шляхом пошкодження цілісності з накладок ТС, які закривають доступ до струмив ланцюгів.»

Об`єкт порушення  ПКЕЕ  знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Еспланадна, 2, у зв`язку чим уповноваженими представниками ПАТ «Київенерго», складено Акт порушень  ПКЕЕ  № 42512 (Акт).

Представниками ПАТ «Київенерго» вжито заходів щодо повного відключення від електропостачання даного об`єкту.

Відповідно до вимог  ПКЕЕ, 01.02.2016 відбулося засідання комісії з розгляду акта, за результатами якого складено протокол №177 та прийнято рішення провести нарахування згідно з п. 2.5 та за формулою 2.6 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами  ПКЕЕ. Потужність 152 кВт., тривалість роботи: 24 год., 7 днів на тиждень. Період нарахування з 15.07.2015 року по 17.09.2015 року.

Згідно з розрахунком вартості необлікованої спожитої електроенергії по Акту сума збитків складає: 202 252, 73 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.05.2019 у справі №910/3727/19 за позовом ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» до ТОВ «Променергетик-К» про стягнення 202        252, 73 грн. позов задоволено повністю.

При розгляді справи № 910/3727/19 Товариство з обмеженою    відповідальністю «Променергетик-К» не посилалося на те, що саме орендарем Фатєєвою С.В. було встановлено перемички, які шунтують струмові ланцюги вторинних кіл розрахункового обліку.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується позивачем, що Товариством з обмеженою    відповідальністю «Променергетик-К» вказане рішення виконано повністю, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями.

Звертаючись з позовом у даній справі, ТОВ «Променергетик-К» послалось на те, що втручанням в засоби передавання та фіксування електроенергії ФОП Фатєєва С.В. порушила умови договору оренди, законодавства України, у зв`язку з чим товариству завдано збитків в розмірі 205  286, 52 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.
            
За загальними положеннями  ст. 22 Цивільного кодексу України  збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до  ст. 224 Господарського кодексу України   учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом  ст. 225 Господарського кодексу України  до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вини.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто обов`язок доказування покладається на сторони. Докази повинні бути належними та допустимими (ст.ст.74,  76,  77 ГПК України).
            
Згідно зі  ст. 11 ЦК України  цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

За приписами ч. 1  ст. 175 Господарського кодексу України  майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються  Цивільним кодексом України  з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до  статті 509 Цивільного кодексу України  зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1  статті 202 Цивільного кодексу України  встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ч. 1  статті 626 Цивільного кодексу України  договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.           

Між сторонами спору було укладено договір оренди нежитлових приміщень, неналежним виконанням якого відповідачем як орендарем обґрунтовано позов у даній справі.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

За положеннями ч. 1  ст. 283 Господарського кодексу України  за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до  статті 26 Закону України «Про електроенергетику»  споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Пунктом 1.3 Правил передбачено, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Згідно з підпунктом 1 пункту 10.2 Правил споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів).

У відповідності до пункту 1.11 Правил № 28, у разі передачі електроустановки або її частини в оренду та обумовлення договором оренди передачі орендареві відповідних повноважень щодо врегулювання договірних відносин з електропередавальною організацією та/або постачальником електричної енергії щодо електрозабезпечення орендованої електроустановки або її частини між орендарем та суб`єктами електроенергетики мають бути укладені відповідні договори згідно з вимогами цих Правил.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, договору між відповідачем та електропередавальною організацією укладено не було, а відтак, саме позивач є споживачем електричної енергії, у розумінні Правил користування електричною енергією, затверджені поставною Національної комісії з питань регулювання електроенергетики від 31.07.1996 № 28.

Також, матеріали справи містять договір оренди нежитлового приміщення від 02.07.2014, укладений між позивачем та ТОВ "Пром-Полімер" та договір про грошове зобов`язання від 01.02.2015 року, укладений між гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 , об`єктом оренди яких були нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому апеляційний господарський суд зважає на те, що доказів втручання ФОП Фатєєвою С.В. в засоби передавання та фіксування електроенергії, які належать позивачу і на якого покладено обов`язок користуватися електричною енергією на підставі договору про постачання електричної енергії    № 33555 від 03.09.2014, суду надано не було, з огляду також і на те, що вказане обладнання знаходиться поза межами орендованих відповідачем приміщень - в акті порушень зазначено, що об`єкт порушення  ПКЕЕ  знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в той же час, ресторан під який ФОП Фатєєвою С.В. було орендовано приміщення, розташовано по АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини третьої статті  13, частини першої статті  76, частини першої статті  78, частини першої статті  79 ГПК України  кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі  статтею 86 ГПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, з врахуванням зазначеного вище, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем укладеного з ним договору оренди, так само, як і факту втручання орендарем в електроустановки позивача.

За таких обставин позивачем не доведено суду наявності усього складу цивільного правопорушення, наявність якого є необхідною умовою для стягнення збитків, а відтак, правомірним є висновок місцевого господарського суду про відмову в позові.

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2021 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За змістом  статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"  договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі  статтею 16 Господарського процесуального кодексу України  (далі -  ГПК України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3  статті 2 зазначеного Кодексу  ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно зі  статтею 123 зазначеного Кодексу  судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої  статті 126 ГПК України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8  ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3  статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини четвертої  статті 126 ГПК України  розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята    статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частини п`ятої  статті 126 цього Кодексу  зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За змістом пункту 1 частини другої статті  126, частини восьмої статті  129 ГПК України  розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої  статті 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі  статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Місцевий господарський суд дослідив надані стороною докази понесених витрат на правову допомогу, зокрема, укладений з адвокатом Дударом Віктором Васильовичем договір про надання правової допомоги від 08 грудня 2020 року, з додатковою угодою до нього, якими було погоджено, що клієнт виплачує адвокату гонорар готівкою в розмірі 21    600, 00 грн. не пізніше через 45 днів після ухвалення рішення у справі №910/15180/20, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Дудара Віктора Васильовича, ордеру серії КВ №251997 від 08.12.2020.

Також позивачем було надано детальний опису робіт (послуг), підписаний між клієнтом та адвокатом 17.02.2021 року, за яким вартість обсягу виконаних робіт оцінено сторонами в 21    600, 00 грн, а також акт виконаних робіт та юридичних послуг № 1.

Апеляційний господарський суд вважає, що місцевий господарський суд, правомірно надавши оцінку поданим заявником доказів та виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих послуг,дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача 20  800,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини першої        статті 9 Конституції України        та беручи до уваги ратифікацію        Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР        Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод        1950 року і Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття        Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV        (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1        статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод                 зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1        статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод        зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині даної постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття оскаржуваних рішень у даній справі та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною першою    статті 123 ГПК України    судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, відповідно до пункту 1 частини третьої зазначеної статті, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою, другою    статті 126 ГПК України    передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої    статті 126 ГПК України    для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 8 частини 3  статті 165 ГПК України  передбачено, що відзив повинен містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

До відзиву на апеляційну скаргу відповідач надав орієнтований (попередній розрахунок) витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи за апеляційними скаргами ТОВ «Променергетик-К» в Північному апеляційному господарському суді (7  600 грн).

Також, 16.06.2021 відповідачем до суду апеляційної інстанції подана заява про розподіл судових витрат, в якій просить включити до судових витрат суми понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, в т.ч. пов`язаних з розглядом справи в апеляційному порядку, в сумі 7  600 грн та стягнути ці грошові кошти з позивача, у разі ухвалення рішення у справі №910/15180/20 на користь відповідача.

Відповідно до частини 8  статті 129 ГПК України  розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На обґрунтування поданої заяви про розподіл судових витрат відповідач подав належним чином завірену копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги (про надання правової допомоги в господарському суді апеляційної інстанції) від 08.12.2020, детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом Дударем В.В. Клієнту Фатєєвій С.В. за договором про надання правової допомоги від 08.12.2020 послуг і робіт та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової (правничої) допомоги в апеляційному провадженні Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/15180/20, акт виконаних робіт та юридичних послуг № 1 від 11.06.2021 до договору про надання правової допомоги, рахунок-фактуру № 1/06-21 від 11.06.2021, копію прибуткового касового ордеру № 1/06 від 11.06.2021, копію ордера на надання правової допомоги серія КВ № 251999. При цьому, належним чином завірена копія договору про надання правової допомоги, укладеного між Фатєєвою С.В., як клієнтом, та Дударем В.В., як адвокатом міститься в матеріалах справи (а.с. 93-96).

Судом встановлено, з метою отримання в цій справі професійної правничої допомоги 08.12.2020 між Дударем В.В. (Адвокатом) та Фатєєвою С.В. (Клієнтом) була укладена додаткова угода до договору про надання правової допомоги (про надання правової допомоги в господарському суді апеляційної інстанції).

За умовами пунктів 1, 2 цієї додаткової угоди, Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання, яке надалі іменується Доручення, за Договором від 08.12.2020 у справі № 910/15180/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергетик-К» до Клієнта про стягнення грошових коштів/боргу здійснювати захист, представництво Клієнта або надавати інші види  професійної правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені Договором та цією угодою при здійсненні провадження в господарському суді апеляційної інстанції, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору; Сторони погодили, що Клієнт оплатить Адвокату гонорар за виконання своїх зобов`язань Адвокатом за Договором із врахуванням безпосереднього доручення, встановленого в п. 1 цієї Додаткової угоди, із розрахунку, що вартість однієї години Адвоката дорівнює 800, 0 грн; обсяги наданих Адвокатом послуг за Договором з урахуванням цієї Додаткової угоди визначаються Детальним описом робіт і послуг, виконаних Адвокатом для Клієнта. 

Відповідно до детального опису робіт (послуг), Адвокат Дудар В.В. виконав такі роботи:
1.          Складання заяви про ознайомлення з матеріалами справив у зв`язку з неотриманням апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2021 та ознайомлення адвоката з матеріалами справив Північному апеляційному господарському суді та виготовлення копій документів (витрачено 2 год.);
2.          Ознайомлення адвоката із апеляційними скаргами позивача ТОВ «Променергетик-К» на рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2021 та додаткове рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2021  (витрачено 0,5  год.);
3.          Складання відзиву на апеляційну скаргу позивача ТОВ «Променергетик-К» на рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2021 та подання його до суду для долучення у справу (витрачено 4 год.);
4.          Складання відзиву на апеляційну скаргу позивача ТОВ «Променергетик-К» на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2021 та подання його до суду для долучення у справу (витрачено 3 год.).

Виконання адвокатом Дударем В.В. робіт (надання послуг) та їх прийняття відповідачем, як клієнтом, підтверджується підписаним сторонами актом виконаних робіт та юридичних послуг № 1 від 11.06.2021 на загальну суму 7 600 грн.

Адвокатом Дударем В.В. виставлено відповідачу рахунок-фактуру №1/06-21 на оплату наданої правової допомоги в сумі 7  600 грн за Договором про надання правової допомоги від 08.12.2020.

Відповідно до прибуткового касового ордера № 1/06 від 11.06.2021 відповідачем сплачено адвокату Дударю В.В. 7  600 грн згідно рахунка-фактури № 1/06-21 на оплату наданих правової допомоги.

Як передбачено частиною четвертою    статті 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання наведених вимог суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста    статті 126 ГПК України).

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такий висновок викладений у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Від позивача клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно розміру заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із переглядом справи судом апеляційної інстанції, не надходило.

Відповідно до    статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"    гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі    статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4    статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019  у справі № 903/390/18.

Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, позивач суду не надав.

З огляду на наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає, що заявлені відповідачем витрати на правову допомогу у розмірі 7 600 грн відповідають встановленим критеріям.

Враховуючи викладене, подана відповідачем заява про розподіл судових витрат, підлягає задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до    ст. 269 ГПК України    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п. 1 ч. 1  ст. 275 ГПК України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно    ст. 276 ГПК України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваних у даній справі судових рішень відсутні.

Судові витрати

Враховуючи норми    ст. 129 ГПК України    витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2021 у даній справі    покладаються на скаржника.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду першої інстанції про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не є об`єктом справляння судового збору, відповідно розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст.  129, 269,   275, 276,  281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Променергетик-К"  залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2021 та додаткове рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №910/15180/20 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2021 у справі № 910/15180/20 покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Променергетик-К".

Поновити дію рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2021 у справі № 910/15180/20.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергетик-К» (01023, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЕСПЛАНАДНА, будинок 2, код ЄДРПОУ 21666039) на користь Фізичної особи - підприємця Фатєєвої Світлани Володимирівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 7  600, 00 грн (сім тисяч шістсот гривень нуль копійок) витрат на професійну правничу допомогу.

Доручити господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Матеріали справи № 910/15180/20 повернути господарському суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                М.А. Дідиченко

                                                                                Є.Ю. Пономаренко