УХВАЛА

03 серпня 2021 року 
м. Київ
справа №2-а-425/10
адміністративне провадження №К/9901/2839/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого – Тацій Л.В., 
суддів: Стеценка С.Г., Стрелець Т.Г., –
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова (далі – КЕВ м. Львова) на постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 листопада 2010 року (прийняту судом у складі судді Горошко Л.Б.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року (ухвалену судом у складі: головуючого судді Іщук Л.П., суддів: Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області (далі – Міськрада) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, –
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, у якому  просила скасувати рішення Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області від 25 червня 2009 року № 13 «Про відмову затвердження містобудівного обґрунтування» (далі – Спірне рішення) та зобов`язати відповідача на черговому засіданні сесії затвердити висновки містобудівного обґрунтування по розташуванню зони відпочинку і реконструкції кафе по АДРЕСА_1 , виготовленого Державним підприємством «Львівдіпрокомунбуд».
Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 листопада 2010 року позов задоволено. Скасовано Спірне рішення та зобов`язано Міськраду на черговому засіданні сесії ради затвердити висновки містобудівного обґрунтування про те, що земельна ділянка площею 1,0 га по АДРЕСА_1 рекомендується під проектування зони відпочинку (1 черга) та реконструкції існуючої будівлі кафе (2 черга).
Не погодившись із цим судовим рішенням, КЕВ м. Львова, будучи особою, яка не брала участі у справі та вважаючи, що суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 належить до земель оборони, а тому затвердження містобудівного обґрунтування безпосередньо стосується інтересів Міністерства оборони України та КЕВ м. Львова. Зазначав, що з метою розташування зони відпочинку і реконструкції кафе на згаданій вище земельній ділянці є необхідним отримання згоди Міністерства оборони України, яка у позивача відсутня, що свідчить про правомірність відмови у затвердженні висновку відповідного містобудівного обґрунтування.
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 18 грудня 2019 року постанову суду першої інстанції залишив без змін.
Своє рішення суд апеляційної інстанції мотивував тим, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 1995 року №  287 в квітні 1995 року було передано у власність територіальної громади м. Кам`янка-Бузька майно та земельні ділянки військової частини №  НОМЕР_1 , в тому числі і земельну ділянку щодо якої позивачем виготовлене містобудівне обґрунтування. Враховуючи те, що на момент виникнення спірних правовідносин земельна ділянка по АДРЕСА_1 перебувала в комунальній власності, затвердження містобудівного обґрунтування щодо такої земельної ділянки жодним чином не впливає на права та інтереси Міністерства оборони України, що в свою чергу спростовує доводи скаржника про необхідність письмової згоди Міністерства оборони України для вилучення такої земельної ділянки. Отже, КЕВ м. Львова – особою, яка не брала участі у справі, не доведено порушення його прав оскаржуваним судовим рішенням.
24 січня 2020 року КЕВ м. Львова звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та прийняти нове – про відмову у задоволенні позову.
У скарзі зазначає доводи аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Посилається на те, що судами вирішено питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, оскільки власником земельної ділянки, на якій позивач планувала облаштувати зону відпочинку і реконструкції кафе по АДРЕСА_1 , є держава в особі Міністерства оборони України. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 січня 2020 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Стеценко С.Г., Стрелець Т.Г., скаргу передано судді-доповідачу.
Верховний Суд ухвалою від 26 лютого 2020 відкрив касаційне провадження.
Перевіривши матеріали касаційної скарги та зміст ухвалених у цій справі судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження з огляду на таке.
Відповідно до частини шостої статті 328 КАС, у редакції, чинній до 08 лютого 2020  року, особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою. У разі відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 339 КАС суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 1995 року №  287 в квітні 1995 року було передано у власність територіальної громади м. Кам`янка-Бузька майно та земельні ділянки військової частини №  НОМЕР_1 , в тому числі і земельну ділянку щодо якої позивачем виготовлене містобудівне обґрунтування. Враховуючи те, що на момент виникнення спірних правовідносин земельна ділянка по АДРЕСА_1 перебувала в комунальній власності, затвердження містобудівного обґрунтування щодо такої земельної ділянки жодним чином не впливає на права та інтереси Міністерства оборони України. Отже, КЕВ м. Львова – особою, яка не брала участі у справі, не доведено порушення його прав оскаржуваним судовим рішенням.
З огляду на встановлені у справі обставини колегія суддів Верховного Суду встановила, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки КЕВ м. Львова не вирішувалося, при цьому доводи касаційної скарги не свідчать про протилежне, тому касаційне провадження підлягає закриттю.
Керуючись статтями 339 Кодексу адміністративного судочинства України,
ухвалив:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова на постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 листопада 2010 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                              Л.В. Тацій
Судді          :                                                                              С.Г. Стеценко 
                                                                                                   Т.Г. Стрелець