Дата документу 06.07.2021 Справа № 334/7632/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 334/7632/20 
Провадження №22-ц/807/1836/21-2 
Головуючий в 1-й інстанції – Бредіхін Ю.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року                                                місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.,	
секретар	Бєлова А.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Безверхої Ірини Петрівни на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2021 року, постановлену у м. Запоріжжі у справі за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Безверхої Ірини Петрівни про повернення помилково сплаченого судового збору,- 

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1  звернувся до суду із позовною заявою до Концерну «Міські теплові мережі» із вимогами визнати дії Концерну «Міські теплові мережі» щодо здійснення нарахування за послуги з постачання гарячої води по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 за період з грудня 2019 року на підставі нормативів (норм) споживання незаконними та зобов`язати Концерн «Міські теплові мережі» здійснити перерахунок послуг з постачання гарячої води, наданих позивачу, починаючи з грудня 2019 року, з урахувань показань засобів обліку гарячої води.

До позову долучено докази сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 840,80 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжі від 01 березня 2021 року, відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 ) до концерну «Міські теплові мережі» (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137) про визнання дій незаконними і зобов`язання вчинити дії.

05 квітня 2021 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Безверхої І.П. про повернення помилково сплаченого позивачем, відповідно до Закону України «Про судовий збір», судового збору в сумі 840,80 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2021 року, відмовлено у задоволені клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бехверхої Ірини Петрівни про повернення помилково сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Безверхої Ірини Петрівни подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, позов поданий ОСОБА_1 стосується правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг і на нього розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів пов`язаних з порушенням їх прав, а тому судовий збір при подання позову був сплачений помилково і підлягає поверненню.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. 

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про повернення помилково сплаченого судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при поданні позову не було надано суду будь-яких документів, що підтверджують підстави звільнення його від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного. 

У грудні 2020 року ОСОБА_1  звернувся до суду із позовною заявою до Концерну «Міські теплові мережі» із вимогами визнати дії Концерну «Міські теплові мережі» щодо здійснення нарахування за послуги з постачання гарячої води по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 за період з грудня 2019 року на підставі нормативів (норм) споживання незаконними та зобов`язати Концерн «Міські теплові мережі» здійснити перерахунок послуг з постачання гарячої води, наданих позивачу, починаючи з грудня 2019 року, з урахувань показань засобів обліку гарячої води.

Правовідносини, що склалися між сторонами у справі стосуються надання та споживання житлово-комунальних послуг.

У відповідності до ст.1-1 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" від сплати судового збору звільняються споживачі - за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав.

У ст. 5 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому (ст. 5 Закону України "Про судовий збір"), не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

За основу приймається те, що ст. 5 Закону України "Про судовий збір" не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів").

За таких обстави, враховуючи, суб`єктивний склад учасників справи, заявлені позовні вимоги та доводи по суті спору, слід констатувати, що позивач як споживач послуг централізованого гарячого водопостачання звернувся до суду з позовом до виконавця послуг – Концерну «Міські теплові мережі» за захистом своїх порушених прав, а тому на нього розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів», а зокрема він звільнений від сплати судового збору за подання позову.

За подання позову ОСОБА_1 , помилково сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн., що підтверджується копією електронного платіжного документа від 23 грудня 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із ст. 9 ч. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

В силу вимог ст. 7 ч. 1 п. 1 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно зі ст. 7 ч. 5 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

За таких обстави, суд першої інстанції дійшов невірного висновку, щодо відсутності підстав для повернення помилково сплаченої суми судового збору за подання позову і оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Враховуючи відсутність можливості перевірки зарахування сплаченого судового збору за подання позову в суд першої інстанції до державного бюджету та відсутність повноважень з приводу повернення судового бору сплаченого не у межах апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Безверхої Ірини Петрівни задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2021 року у цій справі у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 08 липня 2021 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                                С.В. Кухар

Судді:                                                                         О.В. Крилова

О.З. Поляков