Справа № 462/1326/21                                Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М. 
Провадження № 22-ц/811/1126/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія:96

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів Ванівського О.М., Крайник Н.П.
при секретарі Ждан К.О.
з участю представника заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 10 березня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , від імені якої до суду звернувся її представник ОСОБА_2 про встановлення факту однієї й тої самої особи, факту родинних зв`язків, встановлення батьківства,
В С Т А Н О В И В :

До суду 4.03.2021 року надійшла заява адвоката Валігури В.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 , в якій він зазначив, що 22 лютого 2021 року до нього звернулась ОСОБА_1 щодо надання правничої допомоги про встановлення родинних відносин між її чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та її свекрухою ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлення таких фактів їй необхідно для прийняття спадщини на майно, а саме: на ј частку квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 . Заінтересованою особою в заяві зазначена Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Давидчак Соломія Володимирівна. Просить в своїй заяві встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказаний у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 від 19 вересня 2020 року за актовим записом №932 та у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 14 листопада 1938 року є однією і тією ж особою, а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , вказана у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 від 21 серпня 2017 року за актовим записом №1254 та у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 14 листопада 1938 року є його рідною матір`ю.

Ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 10 березня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою заяву ОСОБА_1 , від імені якої до суду звернувся її представник адвокат Палігура В.В., про встановлення факту однієї й той самої особи та факту родинних зв`язків, про встановлення факту батьківства.

Ухвалу суду в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_2 , оскаржила ОСОБА_1 . Вважає ухвалу суду незаконною. Також вважає, що суд прийшов до безпідставного висновку про існування спору про право. Зазначає, що під час розгляду справи суд не врахував вимоги Закону України «Про нотаріат» та розділ ЦК України – «Спадкове право». В апеляційній скарзі просить ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 10 березня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 не підлягає до задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з тих підстав, що встановлення такого факту пов`язано з вирішенням спору про право.
З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних підстав.
Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження — це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.
Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.
Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи, визначено частиною 1 статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною 2 цієї статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки — виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.
Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.
У частині 4 статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, — залишає заяву без розгляду.
В своїй заяві заявник зазначив, що встановлення фактів родинних відносин йому необхідно для прийняття спадщини, тобто мета встановлення таких фактів - оформлення спадщини, 
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до частини 6 статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Приписами частини 4 статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, – залишає заяву без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність у ОСОБА_1 , від імені якої до суду звернувся її представник адвокат Палігура В.В., про встановлення факту однієї й той самої особи та факту родинних зв`язків, спору про право, стосовно спадщини.
За змістом частини 1 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно — за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Той факт, що заявник має намір прийняти спадщину дає підстав вважати про наявність спору про право, оскільки у такому випадку в заявника існує спір про право зі спадкоємцями або з відповідною територіальною громадою.
Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі № 521/13620/18.

Доводи апеляційної скарги не спростовують факту відсутності у ОСОБА_1 спору про право стосовно спадкового майна – 1/4 частки квартири, на яку претендує заявник.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, в зв"язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 10 березня 2021 року -  слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 10 березня 2021 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 31 серпня 2021 року.

Головуючий:                                                О.Я. Мельничук

       Судді:                                                                О.М. Ванівський

                                                                       Н.П. Крайник