П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/4787/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.   
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
09 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Смілянця Е. С., 
позивача: ОСОБА_1 ,
представників відповідачів: Ковальчука Д.П., Мієнка Д.Р.,   

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про  визнання протиправним та скасування наказу, незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В :
в квітні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 58-ОС від 16.03.2021 про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням контракту;
- визнати незаконним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №160-ос від 18.03.2021 про виключення ОСОБА_1 зі списків частини;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділення повсякденної діяльності відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 з 18.03.2021;
- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 матеріальне і грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, які недоотримав внаслідок незаконного звільнення з 19.03.2021 по день поновлення на посаді.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 22.06.2021 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що саме 10.03.2021 закінчився місячний строк у який майор ОСОБА_1 повинен був визначитися з бажанням укласти Контракт, однак це зробив тільки Рапортом від 17.03.2021, який відправив поштою 18.03.2021, відповідно до даних пошти, і був отриманий відповідачем 19.03.2021, що є порушенням п. 42 Положення, і свідчить про відсутність бажання продовжити службу за Контрактом.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що 12.02.2021 він був звільнений з посади коменданта Посольства України у Фінляндській Республіці та вибув у розпорядження голови ДПСУ, в м. Київ. Після виходу з відпустки йому стало відомо про наказ №126-ос від 10.02.2021, яким його призначено на посаду начальника відділення до Херсонського прикордонного загону. 15.02.2021 він отримав припис начальника кадрів Адміністрації ДПСУ про прибуття для подальшого проходження служби до ІНФОРМАЦІЯ_2 , куди він прибув 18.02.2021. 
Також зазначає, що 03.03.2021 начальник загону провів з ним бесіду, під час якої повідомив, що термін дії його контракту закінчився, і запропонував визначитися щодо підписання нового контракту. Ним було повідомлено про намір продовжувати службу і готовність ознайомитися з новим контрактом. 17.03.2021 по команді ним був поданий рапорт про бажання підписати новий контракт на проходження військової служби в ДПСУ на офіцерських посадах, однак, 17.03.2021 його повідомили, що 16.03.2021 начальник Південного регіонального управління ДПСУ видав наказ №58-ос від 16.03.2021 про його звільнення у зв`язку із закінченням строку контракту, з яким його не ознайомили. 18.03.2021 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за №160-ос було виключено із списків особового складу військової частини. 
Вважає, що накази про його звільнення та виключення із списків особового складу військової частини є протиправними, адже вони порушують законодавство та його права.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначає, що майор ОСОБА_1 порушив наказ Голови ДПСУ №126-ос від 10.02.2021 та припис ДПСУ щодо прибуття 16.02.2021 до місця служби - ІНФОРМАЦІЯ_2 , та   як прибув - 18.02.2021 близько 12 години.
Відповідно до постанови Херсонського міського суду від 16.03.2021 у справі №766/3982/21, суд визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП на наклав адміністративне стягнення у розмірі 2465 гривень.
Після зарахування на службу - 18.02.2021 ОСОБА_1 зазначав про відсутність плану проходити службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ), бажання продовжити службу в Національній академії Державної прикордонної служби м. Хмельницький.
03.03.2021 було видано наказ начальника   Херсонського прикордонного загону №238-АГ, яким, відповідно до п.4 визначено: " ОСОБА_2 в термін до 05.03.2021 року приступити до виконання обов`язків за посадою начальника відділення повсякденної діяльності відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу."
04.03.2021 майор ОСОБА_1 був ознайомлений з Поданням до звільнення з військової служби, яке ним підписано, і в якому зафіксовано не бажання продовжувати військову службу.
Згідно з наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 №135-ОС від 09.03.2021, вважається, що майор ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків за посадою начальника відділення повсякденної діяльності відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу.
Зазначає, що відповідно до наказу Південного регіонального управління ДПСУ №58-ОС від 16.03.2021, вирішено припинити (розірвати) контракт та звільнити з військової служби майора ОСОБА_1 , який надійшов до відповідача 17.03.2021 (вх. №45). Позивач відмовився знайомитися з цим наказом та підписувати його, про що складено Акт відмови від 17.03.2021.
18.03.2021 на підставі   наказу Південного регіонального управління ДПСУ №58-ОС від 16.03.202, відповідач видав наказ №160-ОС про виключення майора ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з остаточною датою звільнення 18.03.2021. Позивач із цим наказом ознайомився про що свідчить копія 3 сторінки Книги обліку звільнених №93 від 04.01.2021, де під номером 29 є підпис ОСОБА_1 та отримання припису Хмельницького ОМТЦК та СП і копії (витягу) наказу №160-ос від 18.03.2021.
Також звертає увагу, що позивач лише 18.03.2021 відправив Рапорт про бажання укласти контракт, який відповідач отримав 19.03.2021.
У відзиві на апеляційну скаргу Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України зазначає, що на адресу Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України не надходив Рапорт позивача про бажання проходити військову службу. 
В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.
Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення  суду першої інстанції - без змін.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України укладено між начальником Азово-Чорноморського управління Державної прикордонної служби України генерал-лейтенантом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , майор, заступник начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_5 " ІІ категорії (тип Б) з персоналу 79 прикордонного загону (І категорії) Азово-Чорноморського регіонального управління (ІІ категорії) Державної прикордонної служби України (далі - Контракт). Відповідно до п. 5 цього Контракту його укладено на 5-ть років з 18.06.2013 по 17.06.2018.
При цьому, сторони не оспорюють закордонне відрядження майора ОСОБА_1 та призначення позивача наказом Голови Державної прикордонної служби України наказом №126-ОС від 10.02.2021 - начальником відділення повсякденної діяльності відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу 79 прикордонного закону (арк. спр. 8).
Згідно з наказом начальника 79 прикордонного загону Державної прикордонної служби №100-ОС від 18.02.2021, майора ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження служби з Адміністрації Державної прикордонної служби України, зараховано у списки особового складу та поставлено на всі види забезпечення.
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби №100-ОС від 18.02.2021, майора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку п. "б" ст.48 Дисцилінарного статуту Збройних Сил України.
Згідно з наказом начальника 79 прикордонного загону Державної прикордонної служби №238-АГ від 18.02.2021, майором ОСОБА_1 , зокрема, прийнято посаду начальника відділення повсякденної діяльності відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу (п.1) та в термін до 05.03.2021 приступити до виконання обов`язків за посадою (п.4).
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби №135-ОС від 09.03.2021, майору ОСОБА_1 встановлено надбавку за особливості проходження служби у розмірі 40% посадового окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 05.03.2021 та премію.
Згідно з постановою Херсонського міського суду від 16.03.2021 у справі №766/3982/21, розглянувши матеріали Військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України, встановлено, що майор ОСОБА_1  у період з 16.02.2021 по 17.02.2021 включно, вчинив недбале ставлення до військової служби, і був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Після закінчення строку Контракту - 18.06.2018, майор ОСОБА_1 10.02.2021 був призначений на посаду та з 18.02.2021 продовжив військову службу у НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби. При цьому, обставини встановлені постановою Херсонського міського суду від 16.03.2021 у справі №766/3982/21, як і притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності наказом №100-ОС від 18.02.2021, не стосуються спірних правовідносин, якими є звільнення позивача з підстав закінчення строку Контракту.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відповідно до пп. "а" п.2 ч.5 ст.26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції на час спірних правовідносин (далі - Закон №2232-XII), Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах:   під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації):   у зв`язку із закінченням строку контракту.
Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Положення), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.
Відповідно до п.9 Положення, зокрема, військовослужбовці можуть бути направлені за кордон як миротворчий персонал, до дипломатичних представництв України, на навчання (для підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації), для виконання спеціальних завдань розвідувального або контррозвідувального характеру та в інших цілях, передбачених законом (далі - військовослужбовці, які направлені за кордон).
Приписами пункту 14 Положення визначено, що на військову службу за контрактом приймаються громадяни відповідно до статей 19 і 20 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", в тому числі військовослужбовці інших військових формувань із зарахуванням їх до списків особового складу органів Держприкордонслужби.
Згідно з п.26 Положення, Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, звільняється з військової служби з підстав, передбачених частиною шостою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Згідно з п.42 Положення новий контракт про проходження військової служби з військовослужбовцями, зазначеними у підпунктах 2 і 3 пункту 41 цього Положення, укладається у місячний строк після закінчення дії обставин, що унеможливлюють укладення з ними нового контракту.   
Відповідно до п.288 Положення, у разі прийняття рішення про звільнення військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення.
У разі звільнення військовослужбовця з військової служби за рішенням командування за розпорядженням начальника органу Держприкордонслужби, в якому проходить службу військовослужбовець, кадровий підрозділ органу забезпечує підготовку подання про його звільнення.
Форма та порядок подання про звільнення військовослужбовців з військової служби та перелік документів, які додаються до нього у випадках, передбачених абзацами першим і другим цього пункту, визначаються Адміністрацією Держприкордонслужби.
Разом з тим, приписами пункту 293 Положення визначено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.
Як встановлено судом першої інстанції, наказом начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України  №58 від 16.03.2021 генерал-майора ОСОБА_4 був припинений (розірваний) Контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України укладений начальником Азово-Чорноморського управління Державної прикордонної служби України генерал-лейтенантом ОСОБА_3 з ОСОБА_1 за пп. "а" п.2 ч.5 ст.26 Закону  №2232-XII (арк. спр.55).
Відповідно до наказу Голови Державної прикордонної служби №126-ОС від 10.02.2021, саме з 10.02.2021 почався місячний строк після закінчення дії обставин, що унеможливлюють укладення з військовослужбовцем нового контракту, а не з 03.03.2021, як вважає позивач, покликаючись на Аркуш доведення про звільнення з військової служби за ст.26 ч.5 п.2 пп. "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" майора ОСОБА_1 від 03.03.2021 (арк. спр. 52).
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, саме 10.03.2021 закінчився місячний строк у який майор ОСОБА_1 повинен був визначитися з бажанням укласти Контракт, однак це зробив тільки Рапортом від 17.03.2021, який відправив поштою 18.03.2021, відповідно до даних пошти, і був отриманий відповідачем 19.03.2021, що є порушенням п. 42 Положення, і свідчить про відсутність бажання продовжити службу за Контрактом.
Разом з тим, позивач доказів поважності пропуску цього місячного строку (з 10.02.2021 по 10.03.2021) суду не надав.
Водночас, цей висновок суду також підтверджує Подання до звільнення з військової служби в запас Збройних Сил України,  в якому вказано про відсутність бажання майора ОСОБА_1 укладати новий Контракт з посиланням на п.42 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України.
Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що наказ начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №58 від 16.03.2021 є законним, відповідно, не підлягав скасуванню і наказ начальника 79 прикордонного загону Державної прикордонної служби  України №160-ОС від 18.03.2021, який є похідним.
При цьому, згідно довідки за даними бухгалтерського обліку військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майору ОСОБА_1 виплачено грошове забезпечення за лютий та березень 2021 року.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права судом першої інстанції апеляційна скарга не містить.
Суд також враховує, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   17 вересня 2021 року.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.