Ухвала
Іменем України
 
14 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 761/7178/21
провадження № 61-11199ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Інформаційно-довідкового департаменту Державної податкової служби про захист прав споживачів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив зобов`язати Інформаційно-довідковий департамент Державної податкової служби (далі - Інформаційно-довідковий департамент ДПС) надати йому належну послугу з виготовлення ключів електронного цифрового підпису та електронної цифрової печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «Техенергохім» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент».
 
Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що 27 січня 2021 року він звернувся до пункту обслуговування Інформаційно-довідкового департаменту ДПС за адресою: АДРЕСА_1 для отримання електронних довірчих послуг та замовив послугу з виготовлення ключів електронного цифрового підпису та електронної цифрової печатки. Однак адміністратор реєстрації Калантарова А. П. відмовила йому у виготовлені ключів печатки у зв`язку з тим, що в нього відсутні повноваження для отримання ключів, і повідомила, що для отримання такої послуги повинні звертатися особисто директори підприємств. Він намагався отримати роз`яснення, на підставі яких документів адміністратор реєстрації дійшла висновку про відсутність в нього повноважень для отримання ключів, оскільки створювачем електронної печатки є не директор, а юридична особа. Норми глави 17 Цивільного кодексу України визначають, що представляти юридичну особу можуть як директор, так і інші довірені особи.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 липня 2021 року, відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Роз`яснено позивачу його право звернутися до відповідного адміністративного суду.
 
Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що позивач заявив вимоги до Інформаційно-довідкового департаменту ДПС щодо зобов`язання вчинити певні дії (надати відповідну послугу), тобто вимоги позивача стосуються управлінських функцій Інформаційно-довідкового департаменту ДПС, який згідно з пунктом 15 Положення про Інформаційно-довідковий департамент ДПС є органом державної влади, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються спору у сфері публічно-правових відносин, який відповідно до положень статей 19, 20 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.
 
06 липня 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 липня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу для розгляду по суті до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що Інформаційно-довідковий департамент ДПС не є суб`єктом владних повноважень, а згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовим є спір, в якому хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг. Ключовим словом у вказаній нормі є «виключно».
 
Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.
 
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
 
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
 
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
 
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
 
Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
 
Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
 
Тобто в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають з приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
 
Відповідно до пунктів 1, 2, 7 частини першої статті 4 КАС України у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: 1) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; 2) публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; 7) суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
 
Судами встановлено, що згідно з реєстраційною карткою для юридичної особи, 27 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Інформаційно-довідкового департаменту ДПС для отримання ключа електронної печатки для Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент». Відповідно до пункту 5.3 Регламенту Кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг Інформаційно-довідкового департаменту ДПС, ОСОБА_1 було відмовлено в отриманні ключа електронної печатки у зв`язку з відсутністю повноважень.
Згідно з реєстраційною карткою для юридичної особи 27 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Інформаційно-довідкового департаменту ДПС для отримання ключа електронної печатки для Товариства з обмеженою відповідальністю «Техенергохім». Відповідно до пункту 5.3 Регламенту Кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг Інформаційно-довідкового департаменту ДПС, ОСОБА_1 було відмовлено в отриманні ключа електронної печатки у зв`язку з відсутністю повноважень.
Пунктом 15 Положення про Інформаційно-довідковий департамент ДПС, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12 листопада 2020 року № 643 передбачено, що Інформаційно-довідковий департамент ДПС утворюється без статусу юридичної особи та є органом державної влади, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України, є розпорядником бюджетних коштів. 
Встановивши, що ОСОБА_1 звернувся до суду до Інформаційно-довідкового департаменту ДПС, який є органом державної влади без статусу юридичної особи, з позовом, в якому просить зобов`язати цей орган надати йому послугу, тобто його вимоги стосуються управлінських функцій Інформаційно-довідкового департаменту ДПС, який здійснює владні управлінські функції на основі чинного законодавства України, суди попередніх інстанцій в цій справі дійшли обґрунтованого висновку, про те, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є публічно-правовими, тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, та правильно відмовили у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, відповідно до якої суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Також, дотримуючись вимог процесуального законодавства, суди попередніх інстанцій роз`яснили позивачу, що він має право звернутися до суду з цим позовом в порядку адміністративного судочинства.
Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій про публічно-правовий характер цього спору і зводяться до власного суб`єктивного тлумачення заявником положень процесуального закону, що не може бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.
 
Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).
 
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. 
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Інформаційно-довідкового департаменту Державної податкової служби про захист прав споживачів.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук   В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко