Ухвала
 
27 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 161/88/19
 
провадження № 61-11816ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року у справі за  позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , державний нотаріус Першої Луцької державної нотаріальної контори Пастухова Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевська Мирослава Валеріївна, про усунення від права на спадкування та визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним вище позовом.
 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
 
Постановою Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_4 задоволено. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2020 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
У квітні 2021 року представники ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року в указаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2021 року касаційну скаргу представників ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишено без руху для усунення її недоліків, а саме: заявнику необхідно було надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги з її копіями та доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав). Зазначено строк виконання ухвали, попереджено про наслідки невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року визнано неподаною та повернуто заявникам.
 
У липні 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 повторно подав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, що надійшла 15 липня 2021 року, в якій заявник просить оскаржуване судове рішення скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки він не отримував жодної кореспонденції, бо перебуває у місцях позбавлення волі. Про не усунення його представниками недоліків касаційної скарги заявнику стало відомо від родичів 06 липня 2021 року.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
 
Перевіривши підстави пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, суд вважає, що заявлене клопотання заявника про поновлення цього строку підлягає задоволенню.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті  389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження указаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що передбачають вимоги пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник указує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Крім того, до касаційної скарги додано клопотання про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення до закінчення його перегляду у касаційному порядку.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Вирішуючи питання про зупинення виконання/дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Клопотання про зупинення виконання/дії судового рішення має бути вмотивованим, містити підстави для зупинення виконання/дії судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.
 
Перевіривши доводи заявленого клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року до закінчення її перегляду у касаційному порядку вбачається, що воно не  підлягає задоволенню, оскільки заявником не наведено достатніх доводів, які дають підстави для висновку про необхідність такого зупинення та не надано належних цьому доказів.
 
Ураховуючи наведене, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання оскарженого судового рішення слід відмовити, оскільки оскарження судового рішення у касаційному порядку не є безумовною підставою для його зупинення судом касаційної інстанції.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
 
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року. 
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , державний нотаріус Першої Луцької державної нотаріальної контори Пастухова Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевська Мирослава Валеріївна, про усунення від права на спадкування та визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року. 
 
Витребувати з Луцького міськрайонного суду Волинської області вищезазначену цивільну справу № 161/88/19.
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року відмовити.
 
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані 
до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у місячний строк. 
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян

                                                                                                             О. В. Білоконь

                                                                                                                        Н. Ю. Сакара