Дата документу 22.09.2021 Справа № 0808/3988/2012

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 0808/3988/2012	Головуючий у 1-й інстанції Жукова О.Є. Повний текст ухвали складено 24.03.2021 року.	
Пр. № 22-ц/807/1918/21	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2021 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                        Маловічко С.В., Подліянової Г.С.
за участі секретаря                                Волчанової І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2021 року про відмову у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,
у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою (т.с. 1 а.с. 158а-176), в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2/0808/1480/2012 від 19.11.2020, виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 55743,45 грн., витрат по сплаті судового збору в розмірі 557,43 грн.
В обґрунтування своєї заяви заявник зазначав, що судове рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист, виконане боржником в повному обсязі, а факт завершення виконавчого провадження № 35341439 від 16.11.2012 року підтверджується витягом з ВП-спецпідрозділ від 14.01.2021р. за ВП №35341439.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї скарги визначено суддю суду першої інстанції Жукову О.Є. (т.с. 1 а.с. 177). 
Ухвалою суду першої інстанції (т.с 1 а.с. 178) заяву ОСОБА_1 прийнято до провадження, справу призначено до судового розгляду з повідомленням учасників справ.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2021 року (т.с. 1 а.с. 225-227) в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цій справі відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, боржник ОСОБА_1  у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с. 239-240) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати, та прийняти постанову про задоволення вищезазначеної заяви.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 1 а.с. 242). 
Ухвалою апеляційного суду від 20 квітня 2021 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (т.с. 1 а.с. 245), дану справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 1 а.с. 247).
Стягувач ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» подало відзив на вищезазначену апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_1 у цій справі (т.с. 2 а.с. 6-12).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
У судовому засіданні 19 травня 2021 року апеляційним судом розпочато розгляд цієї справи по суті за відсутністю сторін за присутністю представника боржника - апелянта ОСОБА_1  – адвоката Куцигіна І.В. (т.с. 2 а.с. 13-14): заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення представника боржника – апелянта, який у тому числі на запитання апеляційного суду зазначав, що він не був представником ОСОБА_1 під час ухвалення Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 12.09.2012 року рішення суду, на виконання якого був виданий вищезазначений виконавчий лист у цій справі ЄУН 0808/3988/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за вищезазначеним кредитним договором станом на 26.04.2012 року у розмірі 55743,45 грн., яка складається із тіла кредиту, відсотків комісії (т.с. 1 а.с. 50), який ОСОБА_1 на теперішній час просить визнати таким, що не підлягає виконанню у цій справі; це рішення дійсно є чинним досі, оскільки ОСОБА_1 його в апеляційному порядку не оскаржував, так як вважав, що вже пропустив річний строк на його апеляційне оскарження, хоча кредитор не мав права робити будь-які нарахування ОСОБА_1 за тим самим договором після дострокового стягнення всіх сум за вищезазначеним кредитним договором у 2010 році, також ОСОБА_1 не просив переглядати це рішення 2012 року за нововиявленими обставинами у цій справі у зв`язку із рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2010 року в іншій цивільній справі ЄУН 2-3375/10, де з ОСОБА_1 вже була стягнута заборгованість за цим кредитним договором, але станом на 07.06.2010 року на загальну суму 49753,77 грн., яка складається із тіла кредиту, відсотків, комісії та пені (т.с. 1 а.с. 216-217), та яка вже погашена ) у 2015 році на користь Банку у повному обсязі (довідка державного виконавця т.с. 1 а.с. 120, правонаступником якого на теперішній час є ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», досліджено матеріали справи та в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України роз`яснено представникові апелянта (боржника) його право заявити (не заявити) клопотання про надання ним апеляційному суду для долучення до матеріалів цієї справи порівняльного розрахунку сум заборгованості за вищезазначеними рішеннями суду 2010 та 2012 року, а також визначення «тотожної» суми заборгованості, яка була стягнута, на думку апелянта, за вищезазначеним кредитним договором з нього обома рішеннями, з урахуванням зміни курсу долару США, оскільки кредит надавався у доларах США, а також наслідки незаявлення такого клопотання: суд буде розглядати дану справу за наявними у цій справі матеріалами та доказами, після чого у розгляді цієї справи за клопотанням представника апелянта, який вважав за доцільне скористуватись наданим йому апеляційним судом правом, оголошено апеляційним судом перерву з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду, а також щорічної відпустки судді - доповідача у період з 09 червня 2021 року по 234 липня 2021 року (т.с. 2 а.с. 19).
Апелянт поштою подав апеляційному суду письмові пояснення у цій справі (т.с. 2 а.с. 21-22).
У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі ОСОБА_1  через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч 5 ЦПК України, всі учасники цієї справи повторно не з`явились, окрім представника боржника - апелянта ОСОБА_1 – адвоката Куцигіна І.В. (т.с. 2 а.с. 13-14), про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи, що не з`явились, за присутністю представника апелянта (боржника)  ОСОБА_1  - адвоката Куцигіна І.В. (т.с. 2 а.с. 13-14). 
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, додаткові пояснення представника апелянта (боржника) ОСОБА_1 - адвоката Куцигіна І.В., який у тому числі на запитання апеляційного суду зазначав, що він, на жаль, не зміг надати апеляційному суду конкретний розмір «тотожної» заборгованості за чинними рішеннями 2010 та 2012 років за вищезазначеним кредитним договором, на яку, на думку апелянта, можна було б визнати виконавчий лист на виконання рішення суду 2012 року у цій справі таким, що не підлягає виконанню, хоча б в частині, хоча остання вже погашена на виконання іншого рішення суду 2010 року в іншій вищезазначеній справі, оскільки у матеріалах цієї справи відсутні детальні помісячні розрахунки Банку заборгованості ОСОБА_1  із зазначенням конкретних її складових (тіла кредиту, відсотків, пені, комісії), перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови. 
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, керувався ст. 432 ЦПК України та виходив із відсутності підстав для задоволення останньої.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.
Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2012 року у цій справі 0808/3988/2012 (провадження 2/0808/1480/2012) (т.с. 1 а.с. 50) позовні вимоги АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволені та стягнуто з них солідарно заборгованість за кредитним договором №445-05/К-06 від 05.12.2006 року станом на 26.04.2012 року в розмірі 55743,45 грн., яка складається з тіла кредиту 51150,00 грн., відсотків – 6755,68 грн., комісії – 1188,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 557,43 грн.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2020 року у цій справі замінено стягувача АТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання, та видано дублікати виконавчих листів на стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі у розмірі 55743,45 грн., та витрат по сплаті судового збору в розмірі 557,43 грн. (т.с. 1 а.с. 96). Дана ухвала суду першої інстанції набрала законної сили та була чинною на час розгляду цієї справи судом першої інстанції. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
На примусове виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2012 року у справі 0808/3988/2012 (провадження 2/0808/1480/2012), 19 листопада 2020 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист.
14.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. відкрите виконавче провадження № 63908040 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0808/1480/2012 від 19.11.2020, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 55743,45 грн., витрат по сплаті судового збору в розмірі 557,43 грн. (копія постанови т.с. 1 а.с. 167).
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. (ст. 18 ЦПК України).
Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження розглядається як завершальна стадія судового провадження, сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Європейський суд з прав людини, надаючи тлумачення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішенні по справі Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом, а виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як складова частина суду. Таким чином, остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, повинно бути виконаним, що відповідає принципу верховенства права, який договірні сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи вказану Конвенцію.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
З аналізу вказаних норм вбачається, що виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню у двох випадках: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що в обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від від 12.09.2012 року у справі 0808/3988/2012 (провадження 2/0808/1480/2012) було виконане в повному обсязі.
Разом з тим, судом першої інстанції було також правильно встановлено, що виконавче провадження № 35341439 від 16.11.2012 року було відкрите на примусове виконання виконавчого листа № 2-3375/10, виданого на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2010 року в іншій цивільній справі ЄУН 2-3375/10 (копія т.с. 1 а.с. 216-217) за позовом ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості станом на 07.06.2010 року у розмірі 49753,77 грн. (яка складається з: заборгованості за кредитом 4629,08 доларів США, що становить 36685,92 грн., простроченої заборгованості за кредитом 1196,39 доларів США, що становить 9481,51 грн., заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом 62,00 доларів США, що становить 491,36 грн., за простроченою заборгованістю за відсотками 102,92 доларів США, що становить 815,65 грн., пені за порушення термінів виконання кредиту 197,47 доларів США, що становить 1564,97 грн., заборгованості за комісією на надання та управління кредитом 714,36 грн.), а також витрати на ІТЗ в сумі 120,00 грн. та державне мито у сумі 497,53 грн., а разом 50371,30 грн. 
Згідно із листом Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя від 15.01.2021р. № 1230/1 (копія т.с. 1 а.с. 120) вказане виконавче провадження було завершено 28.04.2015 р. на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із повним виконанням вищезазначеного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2010 року в іншій цивільній справі ЄУН 2-3375/10 на суму заборгованості та судових витрат 50371,30 грн.
Тобто, судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_1   дійсно було виконане інше рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2010 року в іншій цивільній справі ЄУН № 2-3375/10, однак доказів виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2012 року у цій справі 0808/3988/2012 (провадження 2/0808/1480/2012), яке є чинним на теперішній час, останнім суду у цій справі надано не було.
З урахуванням встановлених обставин та відповідних ним правовідносин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вищезазначеної заяви ОСОБА_1 у цій справі.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1  дублюють доводи заяви останнього у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи не спростовують обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуваної ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України у цій справі відсутні, та зокрема стороною апелянта апеляційному суду не надані, у тому числі розрахунок «тотожної», на думку боржника ОСОБА_1 , заборгованості за вищезазначеним кредитним договором №445-05/К-06 від 05.12.2006 року (загальний розмір та конкретні складові: тіло кредиту, відсотки, пеня, комісія, з урахуванням курсу долара США на дату стягнення), яка була стягнута з ОСОБА_1 на користь кредитора за обома чинними на теперішній час рішеннями Жовтневого районного суду м. Запоріжжя:- від 06.12.2010 року в іншій цивільній справі ЄУН № 2-3375/10 та - від 12.09.2012 року у цій справі ЄУН 0808/3988/2012, та яка, на думку апелянта, погашена в порядку примусового виконання одного з них - рішення від 06.12.2010 року в іншій цивільній справі ЄУН № 2-3375/10 у повному обсязі. 
За змістом ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
ОСОБА_1 , як відповідач та боржник у цій справі, дійсно мав право в силу вимог ЦПК України:
- представляти свої інтереси у цій справі як особисто, так й через будь-якого представника, 
- просити переглядати заочне рішення судом першої інстанції за його заявою, 
- оскаржувати рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку через безпідставність нарахування кредитором відсотків та пені тощо після дострокового стягнення кредитором за рішенням суду всієї заборгованості за вищезазначеним кредитним договором у 2010 році та необхідність закриття провадження у справі про стягнення заборгованості у 2012 році, якщо остання дійсно вже була стягнута за цим кредитним договором іншим рішенням 2010 року, яке набрало законної сили, 
- просити суд першої інстанції переглядати рішення 2012 року у цій справі за нововиявленими обставинами у вигляді рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2010 року в іншій цивільній справі ЄУН № 2-3375/10, якщо про останнє дійсно не були відомо суду першої інстанції у цій справі ЄУН 0808/3988/2012 чи учасникам цієї справи, які, можливо, зловживали своїми процесуальними правами,
- чи подавати у цій справі вищезазначену заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Оскільки, відповідно до ст. 20 ч. 1 ЦПК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Однак, здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних осіб..у спосіб, визначений законом… (ст. 5 ч. 1 ЦПК України).
При цьому апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 на свій власний розсуд не скористався своїми вищезазначеними правами на перегляд заочного рішення судом першої інстанції та на апеляційне оскарження чи перегляд рішення 2012 року у цій справі за нововиявленими обставинами, а тепер саме з вищезазначених обставин для останніх, безпідставно просить визнати таким, що не підлягає виконанню у цій справі вищезазначений виконавчий лист, при цьому, навіть, не надаючи конкретного розміру заборгованості, який лише може бути «тотожнім» в частині за вищезазначеними обома чинними рішеннями Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2010 року в іншій цивільній справі ЄУН № 2-3375/10 та від 12.09.2012 року у цій справі ЄУН 0808/3988/2012, з урахуванням відсутності зазначення у цих рішеннях конкретного періоду нарахування останньої, зокрема початку, щомісячних нарахувань її складових тощо та зміни курсу долара США, оскільки кредит надавався в іноземній валюті. 
Робити будь - який розрахунок будь-якої заборгованості боржника перед кредитором на даній стадії розгляду справи (виконання рішення суду) не є обов`язком суду за наявності чинного при вищевикладених обставинах рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2012 року у цій справі 0808/3988/2012.
Оскільки, в силу вимог ст. 82 ч. ч. 4,5 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням у…цивільній … справі, що набрало законної сили, не доказуються… Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх… (ст. 18 ч. 1 ЦПК України).
Обставини, які можуть бути підставами для перегляду заочного рішення 2012 року судом першої інстанції та апеляційного перегляду цього рішення апеляційним судом, а також для його перегляду за нововиявленими обставинами судом першої інстанції, оскільки воно вже набрало законної сили та є чинним, не можуть бути підставами для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа, виданого на виконання цього рішення суду 2012 року у цій справі. 
Тому, суд першої інстанції при вищевикладених обставинах правильно у цій справі не вбачав підстав для визнання за заявою боржника ОСОБА_1 виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, повністю чи частково. Тим більш, що кредитор ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» вищезазначену заяву боржника ОСОБА_1 у цій справі не визнав у повному обсязі (т.с. 1 а.с. 201-215, т.с. 2 а.с. 6-12, 36-39). 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.
Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду було сплачено судовий збір (т.с. 1 а.с. 237).
Однак, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови ОСОБА_1 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок кредитора будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Разом з тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що ОСОБА_1 не позбавлений права у подальшому здійснювати захист своїх прав в іншій спосіб у позасудовому чи судовому порядку.
Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 24.09.2021 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.