У Х В А Л А
30 липня 2021 року
м. Київ
справа № 757/21608/18
провадження № 61-3331ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу Служби безпеки України на рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури,
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2021 року Служба безпеки України (далі - СБУ) звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків. Заявнику необхідно надати належні та допустимі докази на підтвердження поважності причин пропуску строку, зокрема щодо недотримання апеляційним судом вимог частини п`ятої статті 272 ЦПК України, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, запропоновано доплатити судовий збір у розмірі 19 089,88 грн, надати суду уточнену редакцію касаційної скарги, у якій зазначити передбачені підстави касаційного оскарження судового рішення, а також надіслати суду копії уточненої редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 29 квітня 2021 року СБУ надіслало заяву про усунення недоліків, до якої додало квитанцію про сплату судового збору у розмірі 19 089,88 грн. 
Водночас СБУ не надіслала нову редакцію касаційної скарги відповідно до статті 392 ЦПК України.
Отже, заявник не усунув недоліки касаційної скарги.
Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Служби безпеки України на рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури вважати неподаною та повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                              А. С. Олійник