01.09.21
22-ц/812/1584/21
                                                          
МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Справа № 467/1533/13-ц
Провадження № 22-ц/812/1584/21

 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :
головуючого – Темнікової В.І.,
суддів – Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання – Андрієнко Л.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Догарєвої І.О. в приміщенні того ж суду, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів, -
В С Т А Н О В И В :
       
В червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання по справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
       Заява мотивована тим, що 11 грудня 2013 року Арбузинський районний суд Миколаївської області видав виконавчі листи №467/1533/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором в сумі 19329,69 грн та про стягнення 229,40 грн. виконавчого збору.
В подальшому виконавчі листи було передано для виконання до Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.
30 червня 2017 року постановою заступника начальника відділу Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області виконавчі листи були повернуті стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".
Посилаючись на ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", яка передбачає, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку, ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося до суду з заявою про поновлення строків пред`явлення виконавчих листів №467/1533/13-ц від 11.12.2013 року про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 до виконання.
При цьому посилається на те, що постановою Кабінету міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р., з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України було встановлено карантин.
Відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» передбачено: «установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 22 травня 2020 р. до 22 червня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 р. № 500 «Про продовження адаптивного карантину до 31 липня 2020 року», продовжено строк карантину на території України до 31.07.2020р.        
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 р. № 641 продовжено карантин до 31.08.2020 року.        
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 р. № 760 продовжено карантин до 31.10.2020 року.        
Постановою Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2020 р. № 956 продовжено карантин до 31.12.2020 року.        
Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 продовжено карантин до 24.01.2021 року.        
Дана ситуація спричинила переведення штату працівників ТОВ «Кредитні ініціативи» на дистанційну роботу, що в свою чергу потягло за собою ряд обставин, які ускладнюють ведення всього робочого процесу у зв`язку із чим стягувач пропустив встановлений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Кредитні ініціативи» просить поновити строк для пред`явлення виконавчих листів № 467/1533/13-ц від 11.12.2013 року до виконання.
Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2021 року задоволено заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання.
Поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі №467/1533/13-ц, виданого 11.12.2013 року Арбузинським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором в сумі 19329 грн. 69 коп., а також виконавчого листа у справі №467/1533/13-ц, виданого 11.12.2013 року Арбузинським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» сплаченого судового збору в сумі 229 грн. 40 коп.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на не відповідність висновків суду обставинам справи, не повне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Кредитні ініціативи». 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги його докази, викладені у відзиві. У прийнятій ухвалі суд звертає увагу на те, що його твердження у відзиві про не надіслання боржнику стягувачем копії заяви про поновлення строків пред`явлення виконавчих документів з додатками не відповідає дійсності, оскільки на підтвердження даного факту стягувачем надано суду накладну АТ «Укрпошта» від 15.06.2021 року та за даними офіційного сайту АТ «Укрпошта» дане відправлення вручене йому особисто 12.06.2021р. Тобто стягувач надав накладну з АТ «Укрпошта» до суду від 15.06.2021 року, а він отримав дане відправлення особисто 12.06.2021 року, тобто його стягувач ще не відправив, а він його вже отримав особисто.
Також посилається на те, що у оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції визнано поважною причиною пропуску подачі виконавчого листа - карантин. Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якою з 12.03.2020 року на усій території України установлено карантин, дію якого продовжено до 31 серпня 2020 року, не було обмежено роботу банків, судів, виконавчої служби. Банківська система продовжувала працювати у штатному режимі. Кабінетом Міністрів України та Національним банком України не запроваджено жодних обмежень на роботу банків чи проведення ними операцій і тому визнавати карантин поважною причиною пропуску подачі виконавчого листа не може бути обґрунтованим і справедливим, адже карантинні обмеження стосувалися простих людей, а не банківських установ.
Рішення суду набрало чинності 29 жовтня 2013 року та не переглядалось у передбаченому законом порядку. Стягувач з урахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року та п. 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України чотири рази пред`являв виконавчий лист, останній раз державним виконавцем виконавчий лист повернуто 30.06.2017 року. З 30.06.2017 року стягувач більше не звертався до виконавчої служби із виконавчим листом, незважаючи на те, що така можливість була і ніяких перешкод для стягувача не існувало, а звернувся із заявою до суду 15.06.2021р., тобто через рік від дати встановленої законодавством. Отже, банк лише 15.06.2021 року почав цікавиться станом виконання судового рішення. У період з червня 2017 року до червня 2021 року, тобто протягом чотирьох років банк не виявляв жодної зацікавленості відносно виконання рішення суду. 
Також ОСОБА_1 зазначає, що з ухвали суду йому стало відомо, що в останній раз стягувачу повернуто виконавчий лист 30.06.2017 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404- VIІІ, тобто у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке за законом можливо звернути стягнення. На даний час нічого не змінилося, в нього не має майна, на яке за законом можливо звернути стягнення. 
Посилається, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом. Проте перечитавши ухвалу суду, апелянт дійшов висновку, що постановлена ухвала захищає інтереси в односторонньому порядку, а його доводи судом не розглядалися зовсім.
Отже, запровадження в Україні карантину не може бути поважною причиною пропуску пред`явлення виконавчих документів до виконання, так як не має жодної постанови Кабінету Міністрів України якою обмежено роботу в виконавчій службі, судах та банківській системі, так як під час карантину банківська система та всі державні служби в тому числі виконавча служба та суди продовжували працювати у штатному режимі.
Від ТОВ «Кредитні ініціативи» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що товариство не погоджується з доводами апелянта, викладеними в апеляційній скарзі, вважає їх необґрунтованими та здійсненими з неправильним застосуванням норм чинного законодавства, оскільки причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено.
Зазначає, що ТОВ «Кредитні ініціативи» скористалось своїм правом на звернення до суду для поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа, а суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, встановив, що причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу є поважними, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання закінчився, внаслідок чого стягувач був позбавлений можливості реалізувати свої права, пов`язані з виконанням судового рішення, а виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та гарантією судового захисту порушених прав. 
Враховуючи викладене, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило залишити ухвалу без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення. 
Учасники процесу до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, просили розглядати справу у їх відсутності.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент закінчення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання на всій території України діяли карантинні обмеження, що ускладнило стягувачу можливість реалізувати право на повторне звернення виконавчих листів до виконання у встановлений законом строк, відтак, причини пропуску ТОВ «Кредитні ініціативи» строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, а саме, виконавчих листів у справі № 467/1533/13-ц, є поважними. 
Крім того, суд врахував, що поведінка стягувача на стадії виконання судового рішення не була пасивною, виконавчі листи неодноразово пред`являлись до виконання та не були виконані з незалежних від стягувача причин. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням суду і до 05 жовтня 2016р.) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
У пункті 1 частини другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням суду) передбачалося, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.
Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001р. у справі № 3-рп/2001). 
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-V111.
Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-V111 виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-V111 свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом України від 02.06.2016р. № 1404-V111. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону від 02.06.2016р. № 1404-V111 до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.
Судом першої інстанції було встановлено, що рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області у справі 467/1533/13-ц від 14.10.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором в сумі 19329 грн. 69 коп. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» сплачений судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. Рішення набрало чинності 25.10.2013 року. 11.12.2013 року на підставі даного судового рішення видані виконавчі листи про стягнення заборгованості та сплаченого судового збору відповідно.
Дані виконавчі листи було звернуто до виконання та відповідно до відміток державного виконавця на виконавчому листі від 11.12.2013 року у справі №467/1533/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором в сумі 19329 грн. 69 коп., виконавчий лист повертався стягувачу 22.12.2014 року, 28.10.2015 року, 26.07.2016 року та 30.06.2017 року на підставі п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції закону від 21.04.1999 N 606-XIV та п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, тобто у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке за законом можливо звернути стягнення.
Відповідно до відміток державного виконавця на виконавчому листі від 11.12.2013 року у справі №467/1533/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» сплаченого судового збору в сумі 229 грн. 40 коп., виконавчий лист також повертався стягувачу 22.12.2014 року, 28.10.2015 року, 26.07.2016 року та 30.06.2017 року на підставі п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції закону від 21.04.1999 N 606-XIV та п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, тобто у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке за законом можливо звернути стягнення.
Відмітки державного виконавця на зазначених виконавчих листах свідчать про те, що стягнення за виконавчими документами не проводилось.
Отже, з врахуванням зазначених положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, суд правильно виходив з того, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання становить 3 роки, оскільки на час набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-V111. строк пред`явлення до виконання виконавчих листів не закінчився.

Відповідно до положень ч.1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» в старій редакції та ч.4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-V111 строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.
З врахуванням пред`явлення виконавчих листів до виконання та повернення таких 22.12.2014 року, 28.10.2015 року, 26.07.2016 року та 30.06.2017 року, строк пред`явлення їх до виконання переривався.
Згідно ч.5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-V111 у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Таким чином строк пред`явлення виконавчих листів до виконання сплинув 30.06.2020 року.
Разом з тим, відповідно до положень ч.1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-V111 також передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Як встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання 15 червня 2021р., тобто майже через рік після сплину строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Постановою Кабінету міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. КМУ, з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України було встановлено карантин.
Відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» карантин було продовжено з 22 травня 2020 р. до 22 червня 2020 р.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 р. № 500 «Про продовження адаптивного карантину до 31 липня 2020 року», продовжено строк карантину на території України до 31.07.2020р.        
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 р. № 641 продовжено карантин до 31.08.2020 року.        
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 р. № 760 продовжено карантин до 31.10.2020 року.        
Постановою Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2020 р. № 956 продовжено карантин до 31.12.2020 року.        
Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 продовжено карантин до 28.02.2021 року.        
В подальшому уряд продовжував дію карантину в Україні до 31 серпня 2021 року.
За такого суд правильно дійшов висновку, що станом на момент закінчення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання на всій території України діяли карантинні обмеження і ця обставина виникла незалежно від волі стягувача.
Дана ситуація спричинила переведення штату працівників ТОВ «Кредитні ініціативи» на дистанційну роботу, що ускладнило ведення всього робочого процесу та вплинуло на можливість реалізувати право на повторне звернення виконавчих листів до виконання у встановлений законом строк, відтак суд дійшов обґрунтованого висновку, що причини пропуску ТОВ «Кредитні ініціативи» строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, а саме, виконавчих листів у справі № 467/1533/13-ц, є поважними. 
При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами.
Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави ( пункт 2 мотивувальної частини Рішення Коснтитуційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом ( пункт 3 мотивувальної частини Рішення Коснтитуційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). 
Як убачається з матеріалів справи рішення про стягнення з боржника заборгованості у розмірі 19329 грн. 69 коп. та судового збору в сумі 229 грн. 40 коп., яке підлягає виконанню, було постановлено у 2013р. та тривалий час протягом декількох років боржником у добровільному порядку не виконується.
При цьому поведінка стягувача на стадії виконання судового рішення не була пасивною, виконавчі листи неодноразово пред`являлись до виконання та не були виконані з незалежних від стягувача причин, а саме у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке за законом можливо звернути стягнення.
Проаналізувавши зазначені обставини у справі у їх сукупності, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо не встановлення судом першої інстанції наявності поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів для виконання не є підставою для скасування ухвали суду.
Доводи апеляційної скарги про не надіслання боржнику стягувачем копії заяви про поновлення строків пред`явлення виконавчих документів з додатками не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи на а. с. 53 знаходиться опис вкладень у цінний лист, направлений на адресу боржника стягувачем, в якому зазначено: заява про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа від 08.06.2021р., належним чином завірені копії виконавчих листів №467/1533/13-ц від 11.12.2013, копія довіреності представника АТ «Альфа-Банк», копія свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, на якому стоїть штамт Укрпошти про отримання 09.06.2021р. На а. с. 61,62 знаходяться квитанції Укрпошти про прийняття оплати за поштове відправлення, які також датовані 09.06.2021р. Крім того, за даними офіційного сайту АТ «Укрпошта» дане відправлення було прийняте 09.06.2021р. та вручене особисто боржнику 12.06.2021 року. 
Зазначене свідчить про те, що судом помилково в ухвалі суду зазначено про направлення боржнику поштового відправлення 15.06.2021р., але з урахуванням конкретних встановлених обставин по справі, це не є достатньою підставою для скасування ухвали суду.
Приймаючи остаточне рішення у справі, суд апеляційної інстанції враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, серія A, N 303-A, § § 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland, N 49684/99, § 2)).
Тому, враховуючи, що інші доводи апеляційної скарги містять суб`єктивне тлумачення апелянтом як обставин справи, так і норм діючого законодавства, направлене на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанцій правильно встановлені фактичні обставини справи і застосовано норми матеріального та процесуального права, які підлягали застосуванню, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, судова колегія,- 
П О С Т А Н О В И Л А: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 02 вересня 2021 року