П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/2992/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс М. Б.  
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
27 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Боровицького О. А. , 

          розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Центрально – Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (далі - відповідач). У позовній заяві позивач просив:
- визнати неправомірними дії відповідача щодо неналежного проведення повної та об`єктивної перевірки дій Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" щодо порушення прав засудженого на заміну – прасування постільної білизни під час миття в лазні протягом жовтня та листопада 2020 року;
- зобов`язати відповідача провести повну та об`єктивну перевірку дій Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" щодо порушення прав засудженого на заміну – прасування постільної білизни під час миття в лазні протягом жовтня та листопада 2020 року.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у задоволенні вимог адміністративного позову відмовлено повністю.
ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апелянт зазначив, що суд першої інстанції не дав належної оцінки діям відповідача, який, на його думку, не провів належну перевірку його звернення та у відповіді від 18.12.2020 №6/1034-20/П-763 вказав про відсутність порушень законних прав позивача та не визнав неправомірними дії адміністрації Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» щодо незабезпечення права засудженого ОСОБА_1 на прасування - заміну постільної та натільної білизни у вищевказаний період з 21.10.2020 по 19.11.2020.
Заслухавши суддю-доповідача по справі, позивача та його представника на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено під час судового розгляду, вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 21.12.2011 позивача засуджено до довічного позбавлення волі. Місцем відбування призначеного покарання є Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)".
19.11.2020 позивач звернувся зі скаргою на Урядову гарячу лінію з приводу не здійснення Державною установою "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" в дні миття в лазні за період з 21.10.2020 по 19.11.2020 прасування натільної та постільної білизни.
Листом відповідача від 18.12.2020 № 6/1034-20/П-763 позивача повідомлено про відсутність порушень його законних прав щодо забезпечення прав засудженого на прасування білизни.
Вважаючи дії відповідача щодо неналежного розгляду скарги від 19.11.2020 протиправними, позивач з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернувся із цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що скарга позивача від 19.11.2020 розглянута відповідачем у встановленому законодавством порядку, а відповідь від 18.12.2020 надана у передбачені строки, є достовірною та повною.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наведеного.
Нормативно-правовим актом, який регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими є - Кримінально-виконавчий кодекс України (далі - КВК України).
Відповідно до частини першої статті 7 КВК України, держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.
Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду (ч.2 ст.7 КВК України).
Частиною четвертою статті 7 КВК України визначено, що правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.
Статтею 8 КВК України передбачені основні права засуджених. Зокрема одним із них є право звертатися відповідно до законодавства з пропозиціями, заявами і скаргами до адміністрації органів і установ виконання покарань, їх вищестоящих органів, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, а також інших відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, до уповноважених осіб таких міжнародних організацій, суду, органів прокуратури, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань. Відповідні звернення (кореспонденція) подаються до адміністрації установи виконання покарань. Про отримання адміністрацією звернення (кореспонденції) засудженому видається талон-підтвердження. Протягом трьох діб (а у випадках, встановлених законодавством, протягом однієї доби) з часу видачі талона-підтвердження зазначене звернення (кореспонденція) направляється адресату.
В свою чергу, порядок і умови виконання та відбування покарання у виді довічного позбавлення волі визначені ст.151 КВК України. Так, частина  друга статті 151 КВК України вказує, що на осіб, які відбувають довічне позбавлення волі, поширюються права і обов`язки засуджених до позбавлення волі, передбачені статтею 107 цього Кодексу.
При цьому, організація лазно-прального обслуговування осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, визначається Положенням про організацію лазне-прального обслуговування осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 08.06.2012 р. № 849/5 (далі- Положення № 849/5).
Відповідно до п.1.2 розділу І Порядку № 849/5 лазне-пральне обслуговування осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, включає:
- організацію регулярного щотижневого миття в лазні з обов`язковою заміною натільної та постільної білизни, рушників;
- прання верхнього одягу, натільної та постільної білизни, рушників та іншого майна, крім шкарпеток. Прання шкарпеток засудженими (особами, взятими під варту) здійснюється самостійно;
- дезінфекцію (дезінсекцію) верхнього одягу, натільної та постільної білизни, постільних речей (ковдр, матраців, подушок), рушників (далі - речове майно);
- ремонт речового майна;
- надання перукарських послуг;
- забезпечення милом, пральним порошком, кальцинованою содою та іншими мийними засобами для лазне-пральних, санітарно-гігієнічних та туалетних потреб згідно з установленими законодавством нормами;
- забезпечення лазне-пральним обладнанням і запасними частинами до нього, інвентарем, перукарським інструментом та іншими експлуатаційними матеріалами, коштами на оплату витрат на лазне-пральне обслуговування.
Пунктом  3.1 - Положення № № 849/5 визначено, що миття у лазні засуджених (осіб, узятих під варту) здійснюється щотижня з обов`язковою одночасною заміною натільної та постільної білизни.
В даному ж випадку, як слідує із матеріалів справи, 19.11.2020 ОСОБА_1 звернувся на Урядову гарячу лінію зі скаргою на дії ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)".
Як слідує із реєстраційної картки звернення, яке надійшло на адресу відповідача, позивач звернувся зі скаргою на дії ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" та зазначив, що  з 21.10.2020 р. не здійснюють прасування  білизни.
Суд наголошує, що реєстраційна картка звернення, яка надійшла на адресу відповідача, в графі "Зміст звернення" містить зміст скарги ОСОБА_1 , яка стосується саме не здійснення прасування білизни.
Поряд із цим, жодної інформації щодо не проведення заміни постільної та натільної білизни реєстраційна карта звернення не містить.
Аналізуючи наведені норми Положення № 849/5 суд погоджується із аргументами відповідача про те, що в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах не передбачено обов`язку прасування настільної та постільної білизни.
При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, які б спростовували позицію відповідача, суду не надано.
За таких обставин, скарга позивача від 19.11.2020 розглянута відповідачем у встановленому законодавством порядку, а відповідь від 18.12.2020 надана у передбачені строки, є достовірною та повною.
Згідно із частинами 1, 2  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
          
Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Боровицький О. А.