Дата документу 16.08.2021 Справа № 336/1384/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний номер 336/1384/20 Головуючий у 1-й інстанції Щаслива О.В.
Номер провадження 22-ц/807/2822/21 Суддя-доповідач Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2021 року                                                 м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого         Полякова О.З., 
суддів:                        Крилової О.В.,
                               Кухаря С.В.,
при секретарі         Остащенко О.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2021 року про призначення судової земельно-технічної експертизи у справі за позовом Запорізької міської ради до Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива», Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, третя особа - Дружелюбівська сільська рада Вільнянського району Запорізької області, про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним та скасування державного акту про право власності, скасування державної реєстрації про право власності на земельну ділянку, витребування із незаконного володіння земельної ділянки та повернення її у комунальну власність,-

 
В С Т А Н О В И ЛА:

У березні 2021 року Запорізька міська рада звернулись до суду з позовом до Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_1 , ТОВ «Агрофірма «Нива», ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, третя особа - Дружелюбівська сільська рада Вільнянського району Запорізької області, про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним та скасування державного акту про право власності, скасування державної реєстрації про право власності на земельну ділянку, витребування із незаконного володіння земельної ділянки та повернення її у комунальну власність.
У квітні 2021 року позивачем заявлено клопотання про признання по цій справі судової земельно-технічної експертизи. 
В обґрунтування клопотання Запорізька міська рада посилалася на те, що відповідачами не визнаються наявні в матеріалах справ графічні матеріали щодо територіального розташування спірної земельної ділянки кадастровий номер 2321581400:12:002:0002. Оскільки, для з`ясування вказаних обставин необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, просили призначити по справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: 
1. Чи знаходилась земельна ділянка, площею 3,4433 га, кадастровий номер 2321581400:12:002:0002, в межах міста Запоріжжя або за його межами на момент прийняття розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області № 599, тобто станом на 15 вересня 2004 року.
2. В межах якої адміністративно-територіальної одиниці (м. Запоріжжя чи Вільнянського району Запорізької області), знаходиться земельна ділянка площею 3,4433 га, кадастровий номер 2321581400:12:002:0002 на сьогоднішній день?
3. Чи відповідає кадастрова нумерація, коду КОАТУУ, фактичному місце розташуванню земельної ділянки, площею кадастровий номер 2321581400:12:002:0002?
Проведення експертизи просили доручити експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центу МВС України.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2021 року призначено по справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні запитання:
1. Чи знаходилась земельна ділянка, площею 3,4433 га, кадастровий номер 2321581400:12:002:0002, в межах міста Запоріжжя або за його межами на момент прийняття розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області № 599, тобто станом на 15 вересня 2004 року.
2. В межах якої адміністративно-територіальної одиниці (м. Запоріжжя чи Вільнянського району Запорізької області), знаходиться земельна ділянка площею 3,4433 га, кадастровий номер 2321581400:12:002:0002 на сьогоднішній день?
3. Чи відповідає кадастрова нумерація, коду КОАТУУ, фактичному місце розташуванню земельної ділянки, площею кадастровий номер 2321581400:12:002:0002?
Проведення експертизи доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центу МВС України, попереджено їх про відповідальність за дачу заздалегідь неправдивого висновку, а також за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.
Встановлено термін для проведення експертизи в два місяці.
Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.
Витрати за проведення експертизи покладено на Запорізьку міську раду.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ТОВ «Агрофірма «Нива» посилаючись на її незаконність, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2021 року скасувати та відмовити у задоволенні клопотання.
В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «Агрофірма «Нива» зазначає, що оскаржувана ухвала суперечить нормам процесуального права щодо розумності строків розгляду та подання заяви про призначення експертизи через рік після відкриття провадження у справі. Крім того, скаржник посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом порушено черговість вирішення заяв, які надійшли до суду раніше. Так, 14 квітня 2021 року, представник ТОВ «АФ «Нива» подав по справі заяву про передачу даної справи за підсудністю до Вільнянського районного суду Запорізької області. Заява позивача про призначення експертизи надійшла до суду значно пізніше, а саме безпосередньо у судовому засіданні 02 червня 2021 року.
В апеляційній скарзі також зазначено, що згідно мотивувальної частини ухвали суду від 20 травня 2020 року про відкриття провадження у справі, суд встановив, що позивачем дотримані правила про підсудність. Отже, суд вже прийняв процесуальне рішення, про підсудність йому цієї справи. Експертиза при цьому, призначена щодо знань у сфері процесуального права, щодо визначення територіальної підсудності даної справи, що є виключною компетенцією суду. При цьому, вказаний позов заявлений з приводу нерухомого майна - земельної ділянки, а отже, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, повинен бути пред`явленим за місцезнаходженням цього майна. У відповідності до правовстановлюючого документу - Держаного акту на право власності на земельну ділянку, спірна земельна ділянка розташована на території Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району. Відповідно до позиції, що висловлена Великою Палатою Верховного Суду у справі №916/1415/19, відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи. Наразі, невірно вирішене процесуальне питання виключної підсудності, яке не можна підміняти майбутнім вирішенням матеріального спору. Крім того, позивачем також було пред`явлено аналогічний позов до ОСОБА_2 (справа № 336/7638/19, суддя Жупанова І.Б.), земельна ділянка якої знаходиться поруч з ділянкою відповідача у цій справі ОСОБА_1 . Ухвалою суду від 25 березня 2021 року, справа № 336/7638/19 передана відповідно до правил виключної підсудності, на розгляд Вільнянського районного суду Запорізької області. Таким чином, позивач намагається поставити під сумнів юридичну правову визначеність, коли аналогічні справи щодо двох сусідніх земельних ділянок, які мають спільну межу, не тільки не об`єднані в одне провадження, а ще будуть і розглядатися різними судами. Не буде відповідати принципу верховенства права закріпленому у ч. 1 ст.10 ЦПК України, штучно створена позивачем ситуація, коли його позови щодо двох сусідніх земельних ділянок з спільною межею, на які поширюються правила ч. 1 ст. 30 ЦПК України про виключну підсудність, будуть розглядатися двома різними судами.
У відзиві на апеляційну скаргу Запорізька міська рада просить залишити ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2021 року без змін, а скаргу - без задоволення.
Доводи про те, що призначення експертизи суперечить нормам щодо розумності розгляду справи Запорізька міська рада вважає необґрунтованими, оскільки призначення експертизи в ході підготовчого засідання передбачено чинним процесуальним законодавством України, а тому не свідчить про порушення розумності строку розгляду справи чи зловживання стороною процесуальними правами. Посилання на порушення судом черговості вирішення поданих заяв також вважають безпідставними, оскільки відповідно до ст. 227 ЦПК встановлена черговість вчинення процесуальних дій учасниками справи. Відповідно до вказаної норми, першим вчиняє процесуальні дії саме позивач (надає пояснення, ставить запитання та ін.). Цілком логічними і правильними були дії суду першої інстанції щодо встановлення аналогічного порядку вирішення клопотань учасників справи, розпочавши з клопотань позивача. Крім того, твердження скаржника проте, що клопотання про призначення експертизи надійшло пізніше, аніж клопотання про передачу справи за підсудністю спростовуються матеріалами справи.
Посилання скаржника на те, що в даному випадку експертиза призначена судом щодо знань у сфері процесуального права в частині визначення підсудності даної справи, Запорізька міська рада вважає необґрунтованими, оскільки призначення вказаної експертизи не порушує права відповідачів, а є лише способом доведення Запорізькою міською радою своїх вимог. При цьому, в оскаржуваній ухвалі не вирішувалось питання підсудності, а отже не може бути оскаржене чи розглянуте в рамках цієї апеляційної скарги. Експертиза судом призначена для з`ясування обставин, що мають значення для справи, для встановлення яких необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, оскільки пов`язане із співставленням координат поворотних точок земельної ділянки на місцевості з наявними закоординованими межами населеного пункту міста Запоріжжя, а також порівняння вказаних даних з наявними іншими графічними матеріалами. Вирішення експертом поставлених перед ним питань прямо пов`язане з обсягом повноважень голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області при розпорядженні спірною земельною ділянкою.

Представник ТОВ «Агрофірма «Нива» - Сердюк Р.В. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити її з вищевказаних підстав.
Представники Запорізької міської ради - Веремєєнко Л.М., Михайловський А.С. у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Встановлено, що звертаючись до суду з вимогами про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 15 вересня 2004 року № 599 «Про передачу у власність земельних ділянок із земель КСП «Південне» в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 3,4433 га, кадастровий номер 2321151400:12:002:0002, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Запорізька міська рада зазначала, що вищевказана земельна ділянка знаходиться у межах м. Запоріжжя відповідно до Генерального плану м. Запоріжжя станом на 1988 рік і відповідно до Даних Державного земельного кадастру. Таким чином, голова Вільняньскої районної державної адміністрації, в порушення вимог Земельного кодексу України, приймаючи розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 15 вересня 2004 року № 599 «Про передачу у власність земельних ділянок із земель КСП «Південне» в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 3,4433 га, кадастровий номер 2321151400:12:002:0002 перевищив свої повноваження та розпорядився земельною ділянкою, яка не знаходилась у розпорядженні Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області.
Відповідачем, в свою чергу, заперечується факт знаходження земельної ділянки кадастровий номер 2321151400:12:002:0002 в межах м. Запоріжжя станом на момент прийняття розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 15 вересня 2004 року № 599 «Про передачу у власність земельних ділянок із земель КСП «Південне».
14 квітня 2021 року Запорізька міська рада звернулась до суду з клопотанням про призначення судової земельно-технічної експертизи. В обґрунтування клопотання заявник посилався на те, що в ході підготовки справи до розгляду з урахуванням наявних відзивів на позовну заяву, виникли питання щодо територіального розміщення спірної земельної ділянки. При цьому, питання про фактичне територіальне розташування земельної ділянки прямо пов`язане з обсягом повноважень Вільнянської районної державної адміністрації при розпорядження вказаною ділянкою.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2021 року задоволено клопотання Запорізької міської ради про призначення по справі судової земельно-технічної експертизи.
Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції керувався тим, що для правильного вирішення спору, зокрема, питання про визначення меж адміністративно-територіальної одиниці, в якій перебуває спірна земельна ділянка, необхідні спеціальні знання. 
З зазначеним висновком колегія суддів погоджується. 
За правилами ч. 1ст. 103, ч.1 ст. 104 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторони (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України), збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (частина друга статті 12 ЦПК України), суд наділений можливістю у виключних випадках збирати докази за власною ініціативою (частина сьома статті 81 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина друга статті 12 ЦПК України). Водночас роль суду зводиться до керування ходом судового процесу; роз`яснення у випадку необхідності учасникам судового процесу їхніх процесуальних прав та обов`язків, наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України (пункти 1, 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями статті 44 ЦПК України повинно здійснюватися добросовісно, а не всупереч завданню цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати доказів.
Колегія суддів звертає увагу, що стандарт доказування залежить від специфіки обставин, про доведення яких йдеться. За загальними нормами процесуального права визначено обов`язкове установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.
Таким чином, для встановлення обставин при вирішенні вказаного спору, зокрема, знаходження спірної земельної ділянки в межах або за межами м. Запоріжжя на час прийняття спірного розпорядження, відповідність кадастровій нумерації фактичному розташуванню земельної ділянки, що безпосередньо впливає на встановлення судом обставин правомірності прийнятого розпорядження, та з метою недопущення порушення принципу змагальності, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для призначення судової земельно-технічної експертизи.
Згідно з ч. 5 ст. 103 ЦПК України учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
При цьому, колегія суддів також звертає увагу, що апеляційна скарга фактично не містить доводів щодо незгоди з поставленими судом на вирішення експертизи питань. 
Доводи апеляційної скарги в частині того, що експертиза судом призначена з метою вирішення територіальної підсудності цієї справи, є безпідставними, та спростовуються встановленими вище обставинами. Крім того, питання територіальної підсудності цього спору є не є предметом розгляду апеляційної скарги, а отже, не заслуговують на увагу посилання ТОВ «Агрофірма «Нива» на аналогічний спір, який стосується сусідньої земельної ділянки, проте розглядається у Вільнянському районному суду Запорізької області.
Також не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції черговості вирішення клопотань.
Так, ТОВ «Агрофірма «Нива» зазначає, що 14 квітня 2021 року ними було подано заяву про об`єднання справ та передачу справи за підсудністю, що підтверджується матеріалами оскарження (а.с. 40).
Разом з тим, твердження скаржника про те, що клопотання про призначення експертизи Запорізькою міської радою було подано 02 червня 2021 року, спростовуються матеріалами справи, оскільки згідно штампу вхідного номеру, клопотання зареєстровано у Вільнянському районному суді Запорізької області 14 квітня 2021 року (а.с. 37). 
Посилання скаржника на порушення судом першої інстанції принципів розумності розгляду справи, не є в цьому випадку підставою для скасування оскаржуваної ухвали з огляду на наступне.
Так, перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа "Скопелліті проти Італії" від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25 березня 1999 року).
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
При цьому, 01 березня 2018 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Літвінюк проти України» («Litvinyuk v. Ukraine», заява № 55109/08) (далі також - Рішення) щодо надмірної тривалості провадження у справі та відсутності ефективного засобу юридичного захисту позивачки від такої тривалості. У резолютивній частині Рішення ЄСПЛ вказав, що мало місце порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). ЄСПЛ, зокрема, дійшов висновку, що період, коли тривало провадження щодо процесуальних питань, має розглядатися як частина розгляду справи та вирішення спору щодо прав й обов`язків цивільного характеру. ЄСПЛ аналізував період провадження у справі тривалістю чотири роки та вісім місяців у трьох інстанціях, який розпочався 2 лютого 2007 року (після ухвалення ЄСПЛ рішення за першою заявою позивачки - № 9724/03) і завершився 5 жовтня 2011 року (постановленням Верховним Судом України відповідної ухвали). ЄСПЛ дійшов висновку, що тривалість провадження була надмірною та не відповідала вимозі «розумного строку».
Також, відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З урахуванням прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), згідно з якою відповідно до Конвенції право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства (Airey v. Ireland (Ейрі проти Ірландії), § 24; Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії), § 231,Pretto and Others v. Italy (Претто та інші проти Італії), § 21), Верховний Суд зазначає, що ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Ческьої Республіки), § 49).
У справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).
Вимога справедливості застосовується до проваджень загалом і не обмежується слуханнями (Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v. Greece (Стрен Грік Рифайнеріз і Стратіс Андреадіс проти Греції, § 49).
Колегія суддів зауважує, що основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, має бути дотримано порядку ведення провадження, а особі не можуть чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Ефективність розгляду справи досягається тоді, коли сторони мають право надати суду ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом, що знаходить своє відображення у рішенні суду, яке й буде свідчити про справедливість здійсненої судової процедури.
Колегія суддів зазначає, що ідея справедливого судового розгляду включає основоположне право на змагальні провадження.
Право на змагальні провадження фактично означає можливість сторін бути обізнаними щодо усіх коментарів з приводу представлених доказів та спостережень, оскільки вони можуть вплинути на рішення суду (Ruiz-Mateos v. Spain (Руїз Матеос проти Іспанії), § 63; McMichael v. the United Kingdom (МакМайкл проти Сполученого Королівства), § 80; Vermeulen v. Belgium (Вермюлен проти Бельгії), § 33; Lobo Machado v. Portugal (Лобу Машаду проти Португалії), § 31; Kress v. France (Кресс проти Франції), § 74).
Право на змагальні провадження повинно надаватись у задовільних умовах: сторона у справі повинна мати можливість ознайомитись із доказами у суді і коментувати їх існування, зміст та достовірність у належній формі у встановлений час (Krcmar and Others v. the Czech Republic (Krcmar та інші проти Чеської республіки), § 42; Immeubles Groupe Kosser v. France (Іммебль Груп Коссер проти Франції), § 26), за необхідності отримати відкладення справи (Yvon v. France (Івон проти Франції), § 39); сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги (Clinique des Acacias and Others v. France (Клінік дез Акація та інші проти Франції), § 37).
Враховуючи, що нормами процесуального законодавства чітко передбачено право учасників справи подавати заяви та клопотання (п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України) обов`язок суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України), призначення судом першої інстанції експертизи за клопотання учасника ми справи на стадії підготовчого провадження, відповідає дотриманню принципу змагальності.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням засад рівних можливостей сторін у доказуванні з метою забезпечення змагальності в доведенні та повного і об`єктивного встановлення обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору.
За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» - залишити без задоволення. 
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2021 рокупо цій справі - залишити без змін.
Постанова є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.
Повна постанова складена 18 серпня 2021 року.

Головуючий:

Судді: