ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19044/20                                                                   

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

29 липня 2021 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.
За участю секретаря: Шевченко Е.П.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2021 року, Балась Т.П., за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві, Головного сервісного центру МВС в особі Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві про визнання бездіяльності протиправно та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві, Головного сервісного центру МВС в особі Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві, у якому просив:
-  визнати протиправною бездіяльність Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві щодо не розгляду заяви ФОП ОСОБА_1 від 08 липня 2020 року про перевірку та погодження робочих програм і планів; 
-  зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві розглянути заяву ФОП ОСОБА_1 від 08 липня 2020 року про перевірку та погодження робочих програм і планів.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Регіональний сервісний центр МВС у м. Києві протиправно не надав відповідь на заяву позивача вх.№377 від 08 липня 2020 року. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2021 року у задоволенні адміністративного позову  відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційну скаргу подано на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 08.07.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Регіонального сервісного Центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) із заявою про здійснення перевірки робочих програм і планів підготовки водіїв транспортних засобів ФОП ОСОБА_1 , розроблених у встановленому законодавством порядку, та погодження їх, якщо немає зауважень.
Проте, як зазначає позивач, станом на 05.08.2020 відповідь на його звернення відповідачем надано не було.
Вважаючи вказану бездіяльність РСЦ МВС в м. Києві протиправною, а свої права та законні інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353-ХІІ, зі змінами та доповненнями, Міністерство внутрішніх справ України створює та веде реєстр закладів, які здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та здійснює державний контроль за додержанням ними вимог законодавства у цій сфері. Основною формою державного контролю у сфері безпеки дорожнього руху за діяльністю закладів незалежно від форми власності і підпорядкування є державна акредитація закладу та атестація його викладачів, яка проводиться не рідше одного разу на п`ять років у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог зазначеної статті, 20.05.2009 постановою Кабінету Міністрів України №490 затверджено Порядок державної акредитації закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та атестації їх спеціалістів (далі - Порядок №490) (чинного на момент спірних правовідносин).
Згідно з п. 1 Порядку №490 цей Порядок визначає процедуру державної акредитації закладів незалежно від форми власності та їх філій, що проводитимуть підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (далі - заклад), та атестації їх спеціалістів.
Так, пунктом 8 Порядку №490 встановлено, що для державної акредитації заклад подає до Головного сервісного центру МВС: заяву; засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують право закладу на користування транспортними засобами, приміщеннями, спорудами та/або земельними ділянками для    підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв; відомості про склад спеціалістів закладу, копії документів про їх освіту, кваліфікацію, атестацію, а також відомості про матеріально-технічну базу закладу; робочі програми і плани з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв; висновок матеріально-технічну базу закладу та її відповідність визначеним вимогам, затверджений керівником територіального сервісного центру МВС за місцезнаходженням закладу; копії його установчих документів, завірені в установленому порядку.
У відповідності до пункту 9 Порядку №490 за результатами аналізу поданих відповідно до пунктів 8, 8-1 цього Порядку документів акредитацій на комісія приймає в місячний строк з дня їх реєстрації рішення про державну акредитацію закладу або про відмову в його акредитації.
Акредитованому закладові видається сертифікат за зразком згідно з додатком 1 протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення або вмотивована відмова в акредитації у письмовій формі. Сертифікат про державну акредитацію видається безстроково.
Тунктом 13 Порядком №490 встановлено рішення про відмову в державній акредитації закладу приймається у разі, коли: стан його матеріально-технічної бази та чисельність спеціалістів не дають змогу виконати робочі програми і плани з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв; для державної акредитації подано неповний перелік документів, передбачених пунктами 8, 8-1 цього Порядку, або в них виявлено недостовірні відомості; у ході розгляду поданих для державної акредитації документів установлено факт  одночасного використання матеріально-технічної бази  (її  частини) або одночасної роботи спеціаліста в кількох закладах в обсягах, що унеможливлюють виконання робочих програм і планів з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв.
Рішення про відмову в державній акредитації закладу, тимчасове припинення дії сертифікат про державну акредитацію закладу, анулювання такого сертифіката може бути оскаржено до Головного сервісного центру МВС протягом місяця з дня його прийняття.
Згідно з Положенням про акредитаційну комісію з державної акредитації закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, затверджену наказом МВС України №115 від 18 лютого 2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.03.2016 за №322/28452 (далі - Положення), акредитаційна комісія є постійно діючим колегіальним органом, що створений регіональним сервісним центром МВС. 
До основних завдань акредитаційної комісії належить визначення: стану матеріально-технічної бази закладу; рівня організації та проведення підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів та професійного рівня спеціалістів; дотримання закладом вимог законодавства у сфері підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів.
У відповідності до розділу ІІІ Положення, до повноважень акредитаційної комісії належать: розгляд заяв і матеріалів та прийняття рішення про державну акредитацію закладу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів відповідних категорій або відмову в акредитації; видача сертифіката про державну акредитацію закладу; видача дубліката сертифіката про державну акредитацію закладу; здійснення аналізу якості проведення закладом підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів шляхом звірки інформації, наявної в базах даних, якими користуються територіальні органи з надання сервісних послуг МВС, а також відкритої інформації, що міститься в державних реєстрах та базах даних, з поданими суб`єктами господарювання документами; розгляд заяв і матеріалів про зміну матеріально-технічної бази закладу або складу його спеціалістів; тимчасове припинення дії сертифіката про державну акредитацію; анулювання сертифіката про державну акредитацію.
Згідно із розділом ІV Положення, основною формою роботи акредитаційної комісії є засідання, що проводяться за рішенням голови комісії не рідше ніж один раз на місяць. Розгляд заяв та матеріалів з питань державної акредитації закладів, зміни їх матеріально-технічної бази, а також тимчасового припинення дії сертифіката про державну акредитацію або його анулювання акредитаційна комісія здійснює протягом одного місяця з дня їх реєстрації.
Рішення акредитаційної комісії приймаються відкритим поіменним голосуванням та відображаються у протоколах відповідних засідань. Засідання акредитаційної комісії є повноважним, якщо в ньому бере участь не менше 2/3 її членів. Результати голосування визначаються простою більшістю голосів присутніх членів.
Пунктом 8 розділу ІV Положення передбачено, що результати засідання акредитаційної комісії оформляються протоколом, який підписують голова та секретар акредитаційної комісії. Рішення акредитаційної комісії затверджується наказом РСЦ МВС.
Колегія суддів зазначає, що наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 грудня 2009 року № 515 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 23 грудня 2019 року № 1084) затверджено Інструкцію про порядок організації роботи територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ України щодо державної акредитації закладів, які проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та атестації їх спеціалістів (Інструкція).
У відповідності до пунктів 2 та 3 розділу ІІ Інструкції, під час підготовки документів для подання на державну акредитацію заклад звертається до РСЦ МВС за його місцезнаходженням із заявою про перевірку та погодження (якщо немає зауважень) робочих програм і планів з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів згідно з формою, наведеною в додатку 1 до цієї Інструкції.
Розгляд такої заяви здійснюється у строк не більше ніж 10 робочих днів.
Якщо подані робочі програми або плани з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів не відповідають Вимогам, РСЦ МВС у встановлені цією Інструкцією строки письмово повідомляє заклад про відмову в їх погодженні із зазначенням вичерпних зауважень до їх змісту. Подані програми та плани в такому разі не повертаються, а зберігаються в РСЦ МВС разом із заявою закладу. Після усунення невідповідностей заклад має право в установленому цією Інструкцією порядку повторно звернутися до РСЦ МВС для погодження документів.
Матеріали справи свідчать, що 08.07.2020 позивач звернувся до Регіонального сервісного Центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) із заявою про здійснення перевірки робочих програм і планів підготовки водіїв транспортних засобів ФОП ОСОБА_1 , розроблених у встановленому законодавством порядку, та погодження їх, якщо немає зауважень.
21.07.2020 Регіональним сервісним Центром ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) було розглянуто заяву позивача та листом №31/26-377 повідомлено останнього про розгляд заяви щодо перевірки та погодження робочих програм і планів з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами спарви (а.с.33-34).
Зазначений лист направлено до відома на адресу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , про що свідчить Журнал обліку вхідних документів сектору документального забезпечення Регіонального сервісного Центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) № 24 та реєстр вихідної кореспонденції від 21.07.2020 (а.с. 35-37).
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає протиправної бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 08 липня 2020 року про перевірку та погодження робочих програм і планів.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2021 року.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Кобаль М.І.