П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/4740/21 
Головуючий у 1-й інстанції:   Божук Д.А.  
Суддя-доповідач:  Ватаманюк Р.В. 
04 серпня 2021 року
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області (далі - відповідач) про  визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач в квітні 2021 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду   в якому просив:
- визнати протиправною відмову відповідача у перерахунку та виплаті щорічної разової допомоги до 5 травня у 2020 році, викладену в листі від 27.01.2021 02-07/150;
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу, як учаснику бойових дій, щорічної разової допомоги до 5 травня у 2020 році в розмірі 5 мінімальних розмірів пенсій з урахуванням фактично сплачених сум.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернуто позивачеві.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивач будучи обізнаним про порушення його прав стосовно виплати разової щорічної грошової допомоги 07.05.2020, до суду з позовом звернувся в квітні 2021 року, тобто з порушенням строку встановленого КАС України. Доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду не надав.
При цьому позивач не надав докази що підтверджують існування між ним та Управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради спору щодо виплати грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, зокрема відмови органу її виплатити,  а тому суд вважає, що у визначений судом строк позивач не усунув недоліки позовної заяви.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що відповідно до ч. 4 ст. 17- 1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звертатися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата.
Отже, 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги, а не термін до якого особа могла очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована.
Крім того, зазначив що дізнавшись зі ЗМІ про Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 та рішення Верховного Суду у зразковій справі № 440/2722/20 звернувся до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області з заявою  здійснити нарахування та виплату позивачу, як учаснику бойових дій, щорічної разової допомоги до 5 травня у 2020 році в розмірі 5 мінімальних розмірів пенсій. Однак листом відповідача від 27.01.2021 №  02-07/150 позивачу  відмовлено у проведенні виплати вказаної допомоги.
Відтак, шестимісячний строк обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача вказавши, що позивач звернувся до суду із пропущенням шестимісячного строку звернення, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України, оскільки про порушення своїх прав, а саме недотримання відповідачем вимог законодавства щодо розміру виплаченої допомоги до 5 травня, позивач мав довідатись саме після отримання відповідної допомоги.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 28.07.2021 в порядку письмового провадження.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1   ст. 311 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою від 23.04.2021 Хмельницький окружний адміністративний суд залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.
Вказаною ухвалою суд надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання документального обґрунтованого пояснення щодо причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду.
На виконання ухвали суду позивач подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначив, що не отримавши  до 30 вересня відповідного року, разову допомогу у встановленому законом розмірі позивач, звернувся до відповідача з відповідною заявою про виплату належного розміру одноразової грошової допомоги. Листом відповідача від 27.01.2021 № 02-07/150 позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку разової грошової допомоги. Після цього позивач звернувся з заявою про надання безплатної правової допомоги щодо складання проекту позовної заяви та до суду.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду, вказані в заяві позивача від 30.04.2021 і  позовну заяву повернуто позивачеві.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.ч. 1-2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Частиною 15 статті 171 КАС України визначено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Положенням п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.
Разом з тим, у Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).
Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).
Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).
Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.
Статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі – Закон № 3551-XII) встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
При цьому, у відповідності до ст.17-1 частини 4 вказаного Закону особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Тобто, саме 30.09.2020 - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована, а тому перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30.09.2020 року. 
Таку ж правову позицію щодо обрахунку строку звернення до суду в аналогічних справах неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема, в постановах від 10.05.2018 у справі № 389/1042/17, від 06.02.2018 року у справі № 607/7919/17.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Водночас, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Відтак, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежить від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, що унеможливлюють вчасне звернення до суду з апеляційною скаргою.
Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
В цьому випадку, суд наголошує на тому, що допомога до 5 травня є платежем, розмір якого в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений розрахунок одноразової грошової допомоги.
В той же час, відповідно до статті 17-1 Закону № 3551-XII особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Отже, як уже зазначалось, 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована, і саме з цього моменту слід обраховувати строк звернення до суду із позовом.
Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання такої допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо підстав нарахування одноразової грошової допомоги в меншому розмірі звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 22.07.2021 у справі № 420/718/21.
Крім того, п. 6, 7 ч. 5 ст. 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.
Так, згідно з матеріалами справи позивач не отримавши до 30.09.2020 у належному розмірі допомогу, та дізнавшись зі ЗМІ про Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020  а також рішення Верховного Суду у зразковій справі № 440/2722/20 звернувся до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області з заявою  здійснити нарахування та виплату позивачу, як учаснику бойових дій, щорічної разової допомоги до 5 травня у 2020 році в розмірі 5 мінімальних розмірів пенсій.
Листом Управління соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області від 27.01.2021 №   02-07/150 позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку разової грошової допомоги до 5 травня.  
Після цього ОСОБА_1 звернувся з заявою до Волочиського бюро правової допомоги про надання безоплатної правової допомоги щодо складання проекту позовної заяви та в подальшому, а саме 16.04.2021 до Хмельницького окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом. 
Зазначене також було вказано позивачем в поданій до суду заяві про усунення недоліків позовної заяви.
Таким чином, позивачем вчинялись активні дії для захисту свої порушених прав, крім того позивач без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання листа - відповіді звернувся до суду з позовними вимогами, що свідчить про добросовісність дій позивача.
Колегія суддів також враховує правову позицію Судової палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду, викладену у постанові від 31.03.2021 у справі 240/12017/19, де ВС зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Разом з тим, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення». У справі Bellet v. Fгапсе Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Таким чином, апеляційний суд, з огляду на встановлені у повній мірі обставини, вважає, що суд першої інстанції невірно визнав наведені позивачем підстави пропуску строку на звернення до суду, неповажними. 
Зокрема, суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам пропуску строку на які посилався позивач у своїй заяві, що дізнавшись зі ЗМІ про Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020,  а також рішення Верховного Суду у зразковій справі №  440/2722/20 позивач звернувся з заявою до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області про виплату належної разової грошової допомоги до 5 травня та отримавши відмову у виплаті допомоги звернувся в Волочиське бюро правової допомоги про надання безоплатної правової допомоги та в подальшому (16.04.2021) з позовом до суду.
Хмельницький окружний адміністративний суд, надаючи оцінку поважності підстав пропуску строку на звернення до суду, не з`ясував усіх обставин справи, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання неповажними причин пропуску строку звернення до суду, та повернення позовної заяви, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню, а матеріали адміністративного позову направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Частиною 3 ст. 312 КАС України вказано, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року -скасувати.
Справу направити до  Хмельницького окружного адміністративного суду  для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає згідно ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.