СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2021 р.                                                                             Справа № 913/702/20  

Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Пуль О.А., суддя Геза Т.Д. , суддя  Тарасова І.В.; 
за участі секретаря судового засідання Гончарова О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку “EasyCon” апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропромислова компанія” (вх.№1522Л/2) на рішення господарського суду Луганської області від 01.03.2021 у справі №913/702/20 (повний текст рішення складено 09.03.2021 суддею Шеліхіною Р.М. у приміщенні господарського суду Луганської області)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Ніко-Тайс”, м.Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропромислова компанія”, с.Тарасівка Троїцького району Луганської області,
про стягнення 328615,27 грн,-
ВСТАНОВИЛА:
Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовною заявою про стягнення 328615,27 грн заборгованості у вигляді дооцінки вартості за поставлений товар (курсової різниці) - засоби захисту рослин, за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 №01-15-08.
Рішенням господарського суду Луганської області 01.03.2021 у справі №913/702/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропромислова компанія” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Ніко-Тайс” заборгованість в сумі 328615,27 грн, що є  дооцінкою вартості товару з урахуванням різниці курсу долару США станом на 28.03.2008 та станом на 15.01.2018, відповідно до договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2018 №01-15-08. Стягнуто судовий збір у сумі 4929,23 грн.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції мотивував його тим, що відповідач у порушення умов договору повністю оплатив поставлений товар 15.01.2018. Дані факти встановлені рішенням господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі №910/23531/17, яке набрало законної сили. Факти прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором № 01-15-08 та факти внесення оплати за куплений товар не потребують доказуванню при розгляді цієї справи, оскільки встановлені у судових рішеннях. Умовами укладеного між сторонами договору (з урахуванням положень додатку № 1-5 до договору № 01-15-08) встановлено порядок розрахунку дооцінки вартості товару, на підставі чого позивачем заявлено даний позов про стягнення з відповідача заборгованості у зв`язку з дооцінкою вартості товару згідно зі зміною курсу валюти – долара США - у сумі 329857,72 грн, оскільки відповідач несвоєчасно виконав свій обов`язок по оплаті вартості товару, за прострочений час – з 28.03.2008, який є днем укладення договору, і до 15.01.2018, який є днем повної оплати товару. Ураховуючи, що курс долара США на день оплати товару (на 15.01.2018) є вищим, ніж курс долара США на день підписання договору (28.03.2008), та на підставі положень додатку №1-5 до договору №01-15-08 господарський суд зазначив, що позивач має право переглянути ціну на товар і вимагати його оплати з урахуванням курсової різниці. Матеріалами справи підтверджено належним чином, у порядку ст.73-79 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 328615,27 грн дооцінки вартості товару у вигляді курсової різниці долару США по відношенню до гривні України за договором купівлі-продажу №01-15-08 від 28.03.2008. Керуючись приписами ст.512, 513, 514, 516 Цивільного кодексу України, господарський суд дійшов висновку, що відповідач має відповідати перед новим кредитором за всіма своїми обов`язками, що виникають з договору поставки. У тому числі, відповідач зобов`язаний сплатити курсову різницю валют за несвоєчасно оплачений товар на користь нового кредитора. Також господарський суд зазначив, що предмет даного позову не є штрафними санкціями, а чинним законодавством не передбачено право суду на зменшення нарахованої заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару з урахуванням зміни курсової різниці. Щодо застосування наслідків спливу позовної даності до заявленої вимоги, господарський суд виходив з того, що фактичне погашення вартості отриманого товару за договором від 28.03.2008 №01-15-08 відбулось 15.01.2018. Відповідно, строк для стягнення заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару з урахуванням зміни курсової різниці (трирічний) спливає 15.01.2021. Саме у межах цього строку позивачем було подано позов до суду – 24.12.2020. За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару з урахуванням зміни курсової різниці у сумі 328615,27 грн за поставлений товар - засоби захисту рослин за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 №01-15-08 як обґрунтованої та такої, що підлягає задоволенню.
Відповідач з рішенням не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Луганської області від 01.03.2021 у даній справі. 
В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що сума основного боргу за спірним договором повністю погашена відповідачем три роки тому. Судовими рішеннями, починаючи з 2009 року, стягнуто заборгованість за спірним договором, 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 462616,88 грн. Вважає, що судом першої інстанції неправомірно задоволені позовні вимоги про стягнення курсової різниці за договором купівлі-продажу товарів, оскільки позивач звертався до суду та є судове рішення про стягнення інфляційних витрат за період прострочення, отже, судом була зафіксована сума у національній валюті та на неї нараховувалися інфляційні витрати. На думку апелянта, у разі, якщо б позивач вимагав усі нараховані платежі по заборгованості за товар з прив`язкою до курсу долара, це б виключало втрати від інфляційних процесів, оскільки індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України-гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Крім того, основний борг відповідачем за договором вже сплачено, тому не зрозуміло, на що нараховано курсову різницю. Апелянт зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її правове призначення, адже із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання вона перетворюється на непомірний тягар. Також вважає, що суд першої інстанції не врахував, що право на перегляд ціни постачання невід`ємно пов`язане з особою постачальника, і не може передаватися третій особі за правочином.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 у даній справі у складі колегії суддів: головуючий суддя-доповідач Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю “Агропромислова компанія” строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Луганської області від 01.03.2021 у справі №913/702/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропромислова компанія” (вх.№1522Л/2) на рішення господарського суду Луганської області від 01.03.2021 у справі №913/702/20. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 14.06.2021 о 17:00 годині. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 10.06.2021 для подання письмових заяв, клопотань тощо. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.
08.06.2021 від представника позивача до суду надійшов відзив (вх.№6627 від 08.06.2021) на апеляційну скаргу, в якому зазначає про суперечливу поведінку ТОВ «Агропромислова компанія», оскільки в одному випадку, ТОВ «Агропромислова компанія», підписуючи/укладаючи договір купівлі-продажу товару, отримавши відповідний товар, будучи усвідомленим про строки настання відповідальності за порушення строків здійснення розрахунку за товар, усвідомлено допускає настання порушення виконання грошового зобов`язання, а вже згодом, ТОВ «Агропромислова компанія», здійснивши фактичне визнання існування боргу, та, підтвердивши обґрунтованість позовних вимог, необґрунтовано посилається на його безпідставність і неправомірність фактичного здійснення нарахувань різного роду сум у зв`язку з порушенням самим же відповідачем норм чинного цивільного та господарського законодавства, належним чином, своєчасно та у повному обсязі не виконало взяті на себе зобов`язання щодо проведення розрахунків у строки, визначені положеннями ст.530, 610, 692 Цивільного кодексу України. Позивач зазначає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми нарахованої заборгованості у вигляді індексації ціни товару (дооцінки вартості товару, курсової різниці) у розмірі 328615,27 грн заявлялися у справі №917/187/18, однак їх стягнення не відбулось, тому і заявлені позивачем у даній справі. 
Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.06.2021 у зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Пуль О.А., судді Білоусової Я.О., судді Фоміної В.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.06.2021 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Ніко-Тайс”, адвоката Грищенка О.М., про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду 14.06.2021 у справі №913/702/20 задоволено. Ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.06.2021 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропромислова компанія”, адвоката Наумова Д.С., про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду 14.06.2021 у справі №913/702/20 задоволено. Ухвалено провести судове засідання у режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".
У судовому засіданні 14.06.2021, яке проходило у режимі відеоконференції, представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.
Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважає її необґрунтованою з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Після заслуховування правової позицій учасників справи у судовому засіданні 14.06.2021 оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 08.07.21 до 09:15 год.
Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.06.2021 у зв`язку з відпусткою судді Білоусової Я.О. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Пуль О.А., судді Тарасової І.В., судді Фоміної В.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.06.2021 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Ніко-Тайс”, адвоката Грищенка О.М., про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду 08.07.2021 у справі №913/702/20 задоволено. Ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".
Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.07.2021 у зв`язку з відпусткою судді Фоміної В.О. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Пуль О.А., судді Тарасової І.В., судді Шевель О.В.
Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.07.2021 у зв`язку з відпусткою судді Шевель О.В. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Пуль О.А., судді Гези Т.Д., судді Тарасової І.В.
У судове засідання 08.07.2021 представник апелянта не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Представник позивача у судовому засіданні у режимі відеоконференції проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, вважає її безпідставною та необґрунтованою, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
28.03.2008 між ТОВ “Тридента Агро” (продавець) та ТОВ "Агропромислова компанія" укладений договір купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 № 01-15-08  (далі - договір №01-15-08), згідно з умовами якого ТОВ “Тридента Агро” продало ТОВ "Агропромислова компанія" засоби захисту рослин на суму 198518,40 грн.
Пунктом 5.1. договору встановлено, що покупець (відповідач) здійснює оплату партії товару за ціною, вказаною у додатках, та/або видаткових накладних, що є невід`ємною частиною цього договору. Товар оплачується на розрахунковий рахунок продавця в національній валюті. 
Оплата товару проводиться таким чином: 20 % від вартості товару оплачується покупцем протягом трьох робочих днів з моменту підписання даного договору, а 80% від вартості товару оплачується покупцем у строк до 01.11.2008 (пункт 5.3. договору).
Розділом 8 договору визначено відповідальність сторін.
За прострочення виконання зобов`язання покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі повідної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення (пункт 8.2 договору).
Сторони відповідно до ст.259 Цивільного кодексу України домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором. Відповідно до пункту 6 ст.232 Господарського кодексу України сторони домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за даним договором здійснюється без обмеження строку (пункт 8.3 договору). 
За несплату або несвоєчасну оплату товару покупець сплачує штраф у розмірі 15% від вартості несплаченого товару та інші штрафні санкції відповідно до чинного законодавства України (пункт 8.4 договору).
У додатку №1-5, який є невід`ємною частиною договору, встановлено право позивача переглянути ціни на товар у тому випадку, якщо курс долара США на день оплати вище, ніж курс долара США на день підписання договору. 
Сторони договору узгодили формулу, за якою визначається сума, що підлягає сплаті: S=(А1/А2)хВ, де S - ціна товару на момент його оплати, В - ціна товару на момент підписання договору, А2 - курс НБУ долара США до гривні на день підписання договору, А1 - курс НБУ долара США до гривні на день перерахування грошей.
Згідно з частиною 1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними.
Відповідно до частини 2 ст.524 Цивільного кодексу України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст.632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Вказаними нормами надано можливість визначення сторонами у зобов`язанні грошового еквівалента в іноземній валюті, а також можливість узгодження сторонами порядку визначення суми, що підлягає сплаті у такому випадку.
Відповідач у порушення умов спірного договору частково оплатив поставлений товар на суму 126344,80 грн, решта боргу у розмірі 75867,80 грн не була сплачена до 22.06.2009, у зв`язку з чим продавець ТОВ “Тридента Агро” звернулося з вимогою про стягнення боргу у розмірі 99966,17 грн до господарського суду Луганської області. 
Рішенням господарського суду Луганської області від 22.06.2009 у справі №19/103, яке набрало законної сили, позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Агропромислова компанія" заборгованість за поставлений товар (засоби захисту рослин) у сумі 99966,17 грн, пеню у сумі 10845,45 грн, 3% річних у сумі 1351,35 грн, інфляційні нарахування у сумі 8233,56 грн, штраф у сумі 14994,92 грн за період з 04.11.2008 по 17.04.2009. 
Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
Отже, господарський суд дійшов правильного висновку про те, що обставини, встановлені під час розгляду справи №19/103, не підлягають доказуванню у межах даної справи.
У подальшому рішенням господарського суду Луганської області від 18.11.2010 у справі №1/254 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Агропромислова компанія» на користь ТОВ «Тридента Агро» пеню у сумі 27675,04 грн,    3% річних у сумі 3683,39 грн, інфляційні нарахування у сумі 9842,15 грн за період з 18.04.2009 по 31.08.2010, державне мито в сумі 412,01 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 230,01 грн та 1949,32 грн витрат на послуги адвоката. У задоволенні решти позову відмовлено. 
Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.02.2011 у справі №1/254 апеляційну скаргу ТОВ “Агропромислова компанія” задоволено частково. Рішення господарського суду Луганської області від 18.11.2010 у справі №1/254 скасовано у частині стягнення з відповідача витрат по оплаті послуг адвоката у сумі 1949,32 грн. Відмовлено ТОВ “Тридента Агро" у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача витрат по оплаті послуг адвоката. В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 18.11.2010 у справі №1/254 залишено без змін.
Рішенням господарського суду Київської області від 19.08.2014 у справі №911/2447/14, яке набрало чинності 08.09.2014, позов задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» та ТОВ "Агропромислова компанія" на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 23546,24    грн пені за період з 01.09.2010 по 22.03.2012,    1500,00 грн    витрат на послуги адвоката та    1827,00    грн    судового збору.
Рішенням господарського суду Київської області від 25.11.2014 у справі №911/4371/14, яке набрало законної сили 03.02.2015, позов ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ТОВ «ПК Трейдсервісгруп»   та ТОВ «Агропромислова компанія» на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 6599,73 грн - три проценти річних за період з 01.09.2010 по 03.10.2014. Стягнуто з ТОВ «Агропромислова компанія» на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»    34584,36 грн    пені за період з 23.03.2012 по 03.04.2014, 15 981,39 грн    інфляційних втрат за період з 01.09.2010 по 03.10.2014. Стягнуто з ТОВ «ПК Трейдсервісгруп»    на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 708,33 грн судового збору, 1938,49 грн витрат на послуги адвоката. Стягнуто з ТОВ «Агропромислова компанія» на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 708,33 грн  судового збору, 1938,49 грн витрат на послуги адвоката.
Рішенням господарського суду Київської області від 30.10.2015 у справі №911/4236/15 позов задоволено повністю, солідарно стягнуто з ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» та ТОВ «Агропромислова компанія» на користь ТОВ «Компанія    «Ніко-Тайс» 5000,00 грн інфляційних втрат, стягнуто з ТОВ    «Агропромислова компанія»    на користь ТОВ    «Компанія    «НІіко-Тайс» 47565,02 грн пені, 37487,19 грн інфляційних втрат, 3044,19 грн 3% річних за період з 04.10.2014 по 29.10.2015, 2919,44 грн витрат на послуги адвоката та 100,07 грн судового збору, стягнуто з ТОВ    «ПК    Трейдсервісгруп» на користь ТОВ    «Компанія    Ніко-Тайс»   80,56 грн витрат на послуги адвоката та 37,50 грн судового збору.
Рішенням господарського суду Київської області від 05.09.2017 у справі №911/1922/17 припинено провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» 5000,00 грн. Позов задоволено частково. Стягнуто з  ТОВ «Агропромислова компанія» на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 30078,18 грн пені за період з 30.10.2015 по 31.07.2016, 3939,07 грн 3% річних, 16176,28 грн інфляційних втрат за період з 30.09.2010 по 06.03.2017, 1530,35 грн витрат по сплаті судового збору. У решті позову відмовлено.
Рішенням господарського суду м.Києва від 20.03.2018 у справі №910/23531/17, яке набрало законної сили 11.04.2018, позов ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ТОВ «Агропромислова компанія» та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 3% річних у розмірі 2438,39 грн, інфляційні у розмірі 11029,89 грн, пеню у розмірі 38079,73 грн за період з 01.08.2016 по 14.01.2018. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Агропромислова компанія» на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» судовий збір у розмірі 662,7 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 828,41 грн. Стягнуто з ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» судовий збір у розмірі 662,73 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 828,41 грн.
Рішенням господарського суду Луганської області від 29.05.2018 у справі №913/186/18, яке набрало законної сили 27.06.2018, позовні вимоги ТОВ «Компанія    «Ніко-Тайс» до ТОВ «Агропромислова компанія» про стягнення  10496,35 грн задоволено частково. Стягнуто з ТОВ  «Агропромислова компанія» на користь ТОВ    «Компанія «Ніко-Тайс» інфляційні втрати у сумі 8226,56 грн за період з грудня 2015 року по березень 2018 року, 3% річних у сумі    2158,63 грн, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1743,34 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Відмовлено ТОВ «Компанія    «Ніко-Тайс» у відшкодуванні судових витрат, пов`язаних із отриманою правничою допомогою адвоката у розмірі 1800,00 грн.
Крім того, рішенням господарського суду Луганської області від 02.07.2018 у справі №913/187/18 задоволено позов ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” про стягнення із ТОВ “Агропромислова компанія” 329857,72 грн суми нарахованої заборгованості у вигляді індексації ціни товару (дооцінки вартості товару, курсової різниці). 
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 у справі 913/187/18, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 04.04.2019, рішення господарського суду Луганської області у справі №913/187/18 від 02.07.2018 скасовано і прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково та стягнуто із ТОВ “Агропромислова компанія” 1242,45 грн суми нарахованої заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці).
Суд апеляційної інстанції, частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, зазначив, що заява позивача про збільшення позовних вимог не була надіслана на адресу відповідача, оскільки направлена на неправильну адресу: 75727 Малоолександрівка, Херсонська область в той час, як відповідач зареєстрований за адресою 92143 с.Малоолександрівка Троїцького району Луганської області, тому суд першої інстанції безпідставно прийняв та розглянув заяву про збільшення позовних вимог. 
З матеріалів справи убачається, що відповідно до угоди про заміну кредитора у зобов`язанні (відступлення права вимоги) від 23.12.2010 №191-ТА, укладеної між ТОВ “Тридента Агро” та ФОП Грищенком О.М., останній набув право вимоги виконання ТОВ “Агропромислова компанія” зобов`язання щодо сплати розміру пені, 3% річних та інфляційних витрат, набутих первісним кредитором на підставі договору №01-15-08 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 у зв`язку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов`язання згідно з договором №01-15-08 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008. За цією угодою новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми у нарахованому розмірі, пені, 3% річних та інфляційних втрат за період існування прострочення виконання боржником грошового зобов`язання згідно з договором №01-15-08 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 (пункт 1.2 угоди). Вартість зобов`язання, що відступається за даною угодою, становить, проте не обмежується сумою у розмірі 10353,94 грн (пункт 2.1 угоди) (а.с.55, том 1). 
Додатковою угодою №1 від 21.10.2011 до угоди про заміну кредитора у зобов`язанні (відступлення права вимоги) від 23.12.2010 №191-ТА сторони змінили пункти 1.1, 1.2, 2.3, 4.3 Розділу І та Розділу ІІ угоди, виклавши їх у новій редакції, зокрема, включивши до складу зобов`язання сплату заборгованості (дооцінку вартості товару, курсової різниці) та штрафних санкцій (а.с.56, том 1).
Згідно з угодою про заміну кредитора у зобов`язанні (відступлення права вимоги) від 02.07.2012 №121/07-12, укладеної між ФОП Грищенком О.М. та ТОВ “Ніко-Тайс” (позивач), останній набув право вимоги виконання ТОВ “Агропромислова компанія” зобов`язань щодо сплати розміру пені, 3% річних та інфляційних витрат, набутих первісним кредитором на підставі договору №01-15-08 (а.с.60, том 1).
Додатковою угодою №1 від 21.10.2011 до угоди про заміну кредитора у зобов`язанні (відступлення права вимоги) від 02.07.2012 №121/07-12 сторони змінили пункти 1.1, 1.2, 2.3, 4.3 Розділу І та Розділу ІІ угоди, виклавши їх у новій редакції, зокрема, включивши до складу зобов`язання сплату заборгованості (дооцінку вартості товару, курсової різниці) та штрафних санкцій (а.с.61, том 1).
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що право на перегляд ціни постачання невід`ємно пов`язане з особою постачальника, і не може передаватися третій особі за правочином.
Колегія суддів звертає увагу, що обставини щодо правомірності та відповідності вимогам положень ст.514, 516 Цивільного кодексу України про перехід та набуття права вимоги у ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» за спірним договором купівлі-продажу встановлені судовим рішенням від 19.08.2014 у справі №911/2447/14, а, отже, не підлягають перевірці згідно з положеннями ст.75 Господарського процесуального кодексу України.
Предметом даного позову є стягнення з відповідача заборгованості у сумі 328615,27 грн у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці) станом на 27.12.2017 та 15.01.2018 на підставі договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 №01-15-08 згідно з додатком від 06.05.2008 №1-5 до договору.
Господарським судом у даній справі правильно встановлено, що, виконуючи рішення господарського суду Луганської області від 22.06.2009 у справі №19/103, відповідач сплатив 22.03.2010 суму 2518,68 грн, а остаточно відповідач сплатив борг за поставлений товар у сумі 97447,49 грн – 15.01.2018. Дані факти встановлені рішенням господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі №910/23531/17, яке набрало законної сили.
Також з матеріалів справи убачається, що вищезазначеними судовими рішеннями з листопада 2010 року по травень 2018 року стягнуто з відповідача – ТОВ «Агропромислова компанія», одноособово або солідарно пеню, 3% річних і інфляційні нарахування на суму боргу 97447,49 грн з 2010 по 2018 роки.
Основним доводом апеляційної скарги є неможливість, на думку відповідача, стягнення курсової різниці, нарахованої на суму заборгованості за поставлений товар за спірним договором купівлі-продажу, за яким вже стягнуто судовими рішеннями інфляційні втрати від прострочення оплати вартості товару, оскільки це призведе до подвійної відповідальності.
Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.
Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 524 зазначеного Кодексу    зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Відповідно до частини 1 статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.
Разом з тим частина 2 статті 533 Цивільного кодексу України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України    боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"    індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Норми частини другої    статті 625 Цивільного кодексу України    щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.
Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Наведений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі №6-284цс17.
Таким чином, покриття позивачеві матеріальних втрат від знецінення коштів за рахунок донарахування вартості товару з урахуванням курсової різниці національної валюти до долара США на день оплати товару за умовами договору та задоволене судами стягнення у даному випадку інфляційних втрат, нарахованих на суму грошового зобов`язання, вираженого у гривнях, є за своїм змістом подвійною відповідальністю за невиконання зобов`язання, що суперечить нормам чинного законодавства.
Такий правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.10.2018 у справі №905/192/18.
З наведених висновків Верховного Суду убачається неможливість одночасного покриття позивачеві матеріальних втрат від знецінення коштів, передбаченого договором за рахунок донарахування вартості товару з урахуванням курсової різниці національної валюти до долара США на дату оплати, та стягнення інфляційних втрат, нарахованих на суму грошового зобов`язання, вираженого у гривнях.
Водночас колегія суддів звертає увагу, що існує усталена практика Верховного Суду про те, що у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі №6-284цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №296/10217/15-ц, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.11.2019 у справі №130/1058/16; від 23.10.2019 у справі №369/661/15-ц; від 23.09.2019 справі №638/4106/16-ц; від 20.02.2019 у справі №638/10417/15-ц. Така ж позиція врахована Верховним Судом у справі №905/192/18.
Верховний Суд неодноразово акцентував увагу на необхідності відновлення еквівалентом іноземної валюти втрат від знецінення національної валюти внаслідок інфляції.
Тобто, у разі порушення грошового зобов`язання позивач очікує, що його втрати будуть відновлені у повному обсязі з урахуванням умов спірного договору щодо оплати товару у національній валюті України, з відповідним коригуванням пропорційно зміні курсу відповідної іноземної валюти (долара США) на дату оплати товару.
Колегія суддів зауважує, що встановлення умови у спірному договорі щодо здійснення сплати за отриманий товар у національній валюті України, з відповідним коригуванням пропорційно зміні курсу відповідної іноземної валюти (долара США) на дату оплати товару, має на меті поновити увесь обсяг втрат, які позивач отримав унаслідок зміни курсу гривні до долара США. Позивач має право отримати ті кошти, які він не отримав внаслідок порушення грошового зобов`язання і змін курсу. Фактично перегляд ціни, загальної вартості товару пропорційно збільшенню/зменшенню курсу є коригуванням вартості товару, повну та належну сплату якого очікує позивач. Саме коригуючі рахунки визначають усю суму грошових коштів, яка підлягає сплаті відповідно до договору. Однак без здійснення оплати усієї суми не можна дійти висновку про відновлення усіх понесених втрат. 
З огляду на зазначені норми чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду, безпідставними є твердження апелянта про те, що у разі, якщо б позивач вимагав усі нараховані платежі по заборгованості за товар з прив`язкою до курсу долара, це б виключало втрати від інфляційних процесів, оскільки індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України-гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. 
У свою чергу, помилковим було б покладення на відповідача обов`язку щодо повної  сплати коштів за заборгованістю у вигляді дооцінки вартості товару за період з 27.12.2017 по 15.01.2018 у сумі 328615,27 грн, за якими вже сплачено інфляційні втрати, стягнені судовими рішеннями з 2010 по 2018 роки за весь час прострочення. 
Тобто недопустиме стягнення заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці) згідно з договором №01-15-08 купівлі-продажу товару, яка передбачена договором, якщо одночасно покриваються інфляційні втрати, оскільки донарахування вартості товару з урахуванням курсової різниці охоплюється стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, що передбачено частиною 2  статті 625 Цивільного кодексу України.
Втрати, пов`язані з інфляційними процесами у державі за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, і фактично сума, що виникає у зв`язку з курсовою різницею і є інфляційними втратами.
Господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність права у позивача переглянути ціну на товар і вимагати його сплати з урахуванням курсової різниці, оскільки основна заборгованість за спірним договором сплачена, у судовому порядку стягнуто з відповідача штрафні санкції та інфляційні втрати на підставі ст.625 Цивільного кодексу України за весь період прострочення, а подвійне стягнення інфляційних втрат та нарахувань у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці) не допускається, тому позовні вимоги у даній справі про стягнення 328615,27 грн (дооцінки вартості товару (курсової різниці) за договором купівлі-продажу товару від 28.03.2008 №01-15-08 не підлягають задоволенню.
Відповідно до    ст.236 Господарського процесуального кодексу України    судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Частиною 1 пункту 2 ст.275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно з частиною 1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права та без урахування правових висновків, викладених Верховним Судом, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до    ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на позивача.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИЛА:
          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропромислова компанія” задовольнити.
Рішення господарського суду Луганської області від 01.03.2021 у справі №913/702/20 скасувати.
Прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (03187, м.Київ, вул.Академіка Глушкова,40, офіс 315, код ЄДРПОУ 38039872) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія" (92144, Луганська область, Троїцький район, село Тарасівка, вул.Польова, буд.17, код ЄДРПОУ 31531059) 7393,85 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити господарському суду Луганської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14.07.2021.

Головуючий суддя                                                                    О.А. Пуль

Суддя                                                                                           Т.Д. Геза 

Суддя                                                                                           І.В. Тарасова