ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17588/19                                                                           Суддя першої інстанції: Шевченко Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 серпня 2021 року                                                                                       м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                       - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату недоотриманої пенсії за період з травня по листопад 2018 року в розмірі 68209 грн 47 коп.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на те, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Також відповідач наголошує на тому, що заборгованість за період з жовтня по листопад 2018 року у розмірі 19555 грн 92 коп. була виплачена позивачу в грудні 2019 року. 
Відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від ОСОБА_1 не надходив. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року - скасувати в частині з прийняттям нового рішення про закриття провадження у справі, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Положеннями ч. 1 ст. 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. 
Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 01 жовтня 2018 року № 0000625608.
Позивач з листопада 2018 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та починаючи з грудня 2018 року щомісячно отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як внутрішньо переміщена особа. 
ОСОБА_1 в адміністративному позові зазначав та Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві у відзиві на позову заяву підтвердило, що відповідно до електронної бази особових рахунків позивачу нараховано пенсію також за період з 01 травня по 30 листопада 2018 року в розмірі 68209 грн 47 коп. Відповідач зазначив, що цей борг обліковується окремо та буде виплачуватися в окремому порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Не погоджуючись із діями Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано жодного рішення або інших доказів на підтвердження правомірності невиплати пенсії за період з 01 травня по 30 листопада 2018 року в сумі 68209 грн 47 коп.
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Одночасно колегія суддів враховує, що частину коштів відповідач самостійно виплатив позивачу, на підтвердження чого надав витяг зі списку на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з ч. 1 ст. 47 вказаного Закону пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Питання виплати пенсій за минулий період врегульовані  ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Особливості виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам визначаються також іншими нормативно-правовими актами, а саме - Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, а також постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». 
Відповідно до абз. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.
Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
Згідно з п.п. 4, 5, 12 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.
Для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред`являється оригінал такої довідки.
За результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї або інших документів, визначених в абзацах другому і третьому пункту 7 цього Порядку, комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.
Також п. 15 вказаного Порядку у редакції зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335, передбачав, що орган, який здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.
У подальшому рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2019 року у справі № 640/18720/18, що залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року, визнано протиправним та нечинним пп. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335 в частині, що стосується сум невиплачених пенсій.
Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 788 (набула чинності 30 серпня 2019 року) було внесено зміни до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та доповнено його новим абзацом, який передбачає, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.
Окремий порядок виплати заборгованості пенсії внутрішньо переміщеним особам, яка утворилася до місяця відновлення її виплати, залишається не визначеним. 
Разом з тим відсутність механізму виплати нарахованих сум пенсій не звільняє державу в особі Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти ОСОБА_1 права на отримання належних йому сум пенсії по інвалідності за період з 01 травня по 30 листопада 2018 року.
Також колегія суддів наголошує на тому, що нормативно-правовим актом, який визначає порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням є Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих цим Законом, можуть застосовуватись виключно за умови, якщо вони не суперечать йому.
Як раніше зазначалося, Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлює обмеження щодо виплати пенсії за минулий час виключно шляхом визначення періоду, за який відповідні суми можуть бути виплачені пенсіонеру: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини та без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень. 
Відкладення виплати нарахованих сум пенсії за минулий час Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» не передбачено. 
З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 має право на отримання пенсії за минулий час - з дня припинення виплати пенсії і до місяця, з якого виплату пенсії було поновлено. 
Суд першої інстанції правильно зазначив, що між сторонами відсутній спір щодо періоду, за який ОСОБА_1 нараховано, але не виплачено пенсію, а також щодо суми, яка підлягає виплаті. 
В апеляційній скарзі Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві також відсутні заперечення щодо вказаних обставин. 
Водночас відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що заборгованість за період з 01 жовтня по 30 листопада 2018 року у розмірі 19555 грн 92 коп. була виплачена ОСОБА_1 у грудні 2019 року. На підтвердження своїх доводів скаржник надав суду копію листа Пенсійного фонду України від 03 травня 2019 року № 9613/В-11 та витяг зі списку на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, а також заперечень щодо доводів відповідача про виплату заборгованості в розмірі 19555 грн 92 коп. не висловив. 
За таких обставин під час апеляційного розгляду справи колегія суддів виходить із того, що порушення права позивача на отримання пенсії за минулий період, за захистом якого він звернувся до суду, було частково усунуте відповідачем до ухвалення рішення суду від 26 квітня 2018 року в цій справі. 
Зазначені обставини прямо впливають на обсяг обов`язків, які можуть бути покладені рішенням суду на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві за результатами вирішення адміністративного позову ОСОБА_1 . 
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
Колегія суддів враховує, що адміністративний позов ОСОБА_1 не містив вимог про визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України. Також колегія суддів не встановила підстав для висновку, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності відповідача протиправними після виправлення допущеного порушення, а саме - виплати пенсії в розмірі 19555 грн 92 коп. за період з 01 жовтня по 30 листопада 2018 року.
З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним скасувати рішення суду від 26 квітня 2021 року в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату ОСОБА_1 недоотриманої пенсії за період з жовтня по листопад 2018 року в розмірі 19555 грн 92 коп. та закрити провадження у справі в цій частині. 
В частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату ОСОБА_1 недоотриманої пенсії за період з травня по серпень 2018 року в розмірі 48653 грн 55 коп. (68209 грн 47 коп. - 19555 грн 92 коп.) рішення суду від 26 квітня 2021 року є законним і обґрунтованим. 
Отже, доводи апеляційної скарги відповідача лише частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 26 квітня 2021 року, та є підставою для його скасування в частині. 
У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року - скасувати у відповідній в частині.
Керуючись ст.ст. 122, 139, 238, 242, 308, 311, 316, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -       
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01 жовтня по 30 листопада 2018 року в розмірі 19555 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 92 коп. - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про закриття провадження у справі. 
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01 травня по 30 вересня 2018 року в розмірі 48653 (сорок вісім тисяч шістсот п`ятдесят три) грн 55 коп. - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Суддя-доповідач                                                                      А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.В. Файдюк   

                                                                                                    Є.В. Чаку