ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 р.	Справа № 820/1394/17	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 05.04.21 року по справі № 820/1394/17
за позовом                       ОСОБА_1  
до                      Секретаря Вченої ради Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого Лейби Людмили Василівни                              
про визнання незаконною бездіяльності, визнання неправомірними дій, скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до секретаря вченої ради Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого Лейби Людмили Василівни (далі – секретар вченої ради НЮУ ім. Я. Мудрого Лейба Л. В.), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невжиття всіх передбачених чинним законодавством України заходів з підготовки, проведення засідання вченої ради НЮУ ім. Я. Мудрого від 03 листопада 2016 року; визнати неправомірною діяльність секретаря вченої ради НЮУ ім. Я. Мудрого ОСОБА_2 щодо свідомого включення до протоколу підсумків проведення конкурсу на заміщення усіх оголошених військових вакантних посад командування та науково-педагогічних працівників військово-юридичного факультету НЮУ ім. Я. Мудрого від 03 листопада 2016 року, проведеного на підставі неіснуючих висновків конкурсної комісії НЮУ ім. Я. Мудрого, протоколу засідання, якого не складалося; визнати неправомірним підготовлений відповідачем наказ ректора НЮУ ім. Я. Мудрого від 04 листопада 2016 року № 234 “Про затвердження положень”, як такий, що не відповідає діючому законодавству України.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року, в позові відмовлено.           
Постановою Верховного Суду від 19 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року у цій справі залишено без змін.
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, в якій просив суд скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2017  у справі    № 820/1394/17 та визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невжиття всіх, передбачених чинним законодавством України заходів з підготовки, проведення засідання вченої ради НЮУ ім. Ярослава Мудрого від 03 листопада 2016 року; визнати неправомірною діяльність секретаря вченої ради НЮУ ім. Ярослава Мудрого Лейба Л.В. щодо свідомого включення до протоколу підсумків проведення конкурсу на заміщення усіх оголошених військових вакантних посад командування та науково-педагогічних працівників військово-юридичного факультету НЮУ ім. Ярослава Мудрого від 03 листопада 2016 року, проведеного на підставі неіснуючих висновків конкурсної комісії НЮУ ім. Ярослава Мудрого, протоколу засідання, якого не складалося; визнати неправомірним підготовлений відповідачем наказ ректора НЮУ ім. Ярослава Мудрого від 04 листопада 2016 року № 234 "Про затвердження положень", як такий, що не відповідає діючому законодавству України та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити вимоги позивача у зв`язку з переглядом справи за нововиявленими обставинами.
В обґрунтування вказаної заяви заявник зазначив, що 03.12.2020 на судовому засіданні Харківського окружного адміністративного суду по справі № 820/1090/17 була допитана, як свідок, ОСОБА_2 , яка повідомила про те, що вона була обізнана, що протокол конкурсної комісії НЮУ під час проведення вченої ради був відсутній, тобто, конкурсна комісія НЮУ не розглядала конкурсні справи офіцерів, які приймали участь у конкурсі  03.11.2016. Також, ОСОБА_2 зазначила, що за підсумками засідання вченої ради НЮУ від 03.11.2016 було складено повний текст рішення вченої ради НЮУ від 03.11.2016, яке затверджено наказом ректора НЮУ № 234 від 04.11.2016, однак, вказане рішення чомусь не стало додатком  до цього  наказу, а зберігається окремо. Так, на думку заявника, вказані обставини є  нововиявленими. Вказані обставини не були відомі позивачу та судам, що розглядали справу та не досліджувались при розгляді справи № 820/1394/17.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі № 820/1394/17 за позовом ОСОБА_1 до секретаря вченої ради Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого Лейби Людмили Василівни про визнання незаконною бездіяльності, визнання неправомірними дій, скасування наказу - відмовлено. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2017 у справі № 820/1394/17 - залишено без змін.
На зазначену ухвалу суду  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не відповідність  висновків суду обставинам у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити вимоги заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що встановлюючи наявність чи відсутність передбачених законодавством підстав для задоволення вимог позивача, суд першої інстанції замість дослідження всіх фактів, що підтверджують нововиявлені обставини та підтверджують неправомірні дії відповідача, неправильно визначив предмет дослідження, що і було покладено в основу відмови у задоволенні позову.
Зазначає, що в суді першої інстанції позивач був обмежений у доступі до правосуддя, а саме, клопотання позивача про витребування доказів було вирішено без прийняття ухвали, судом не виконані вимоги п.3 ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України). 
На думку апелянта, в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції відсутній будь-який аналіз реальних фактів, судом не визнані реальні показання відповідача під присягою та втаємничено зміст цих показів, що пояснюється тільки очевидною упередженістю судді та його зацікавленістю у вирішенні справи на користь відповідача і ця упередженість була помічена позивачем під час розгляду справи та зафіксована у заяві про відвід судді.
Вказує, що відмова у клопотанні позивача у витребуванні доказів, не з`ясування повноважень посадової особи – відповідача, позбавило суд можливості визначити правомірність чи неправомірність дій відповідача при аналізі фактів нововиявлених обставин та обумовило помилковість судового рішення.
Також, апелянт вважає, що суд першої інстанції не дослідив питання про наявність інших фактичних даних, які мають значення для справи; не спрямував судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи; неправильно вирішив питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, надав перевагу доводам відповідача, у зв`язку з чим ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, чим порушив ст.ст. 7, 74, 80, 90, 196, 242, 244 КАС України.
На думку апелянта, доказом наявності нововиявлених обставин є посадові обов`язки відповідача, у витребуванні яких за клопотанням позивача було відмовлено судом першої інстанції.
Також, доказом наявності нововиявлених обставин є відсутність рішення вченої ради Університету від 03.11.2016 року, представник відповідача повідомляла судам при розгляді справи № 820/1394/17 інформацію про ніби-то нескладання та відсутність рішення вченої ради Університету від 03 листопада 2016 року, яке є протилежним до показань відповідача під час допиту 03 грудня 2020 року в якості свідка по справі № 820/1090/17.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення, відхиливши надані ним докази про нововиявлені обставини по справі № 820/1394/17 у вигляді показань відповідача, допитаної в якості свідка в судовому засіданні 03 грудня 2020 року по справі № 820/1090/17 за позовом ОСОБА_1 до начальника військово-юридичного факультету (далі - Факультет) Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого полковника юстиції ОСОБА_3 та Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, в яких вона повідомила, що:
- конкурсна комісія Університету не розглядала конкурсні справи кандидатів на вакантні посади командування та науково-педагогічних працівників Факультету, конкурс на які був проведений вченою радою Університету 03 листопада 2016 року;
- конкурсні справи цих кандидатів були передані відповідачу, як секретарю вченої ради Університету, головою конкурсної комісії Факультету ОСОБА_4 до засідання вченої ради Університету 03 листопада 2016 року;
- головуючий на вченій раді Університету ОСОБА_5 разом з відповідачем обманювали членів вченої ради, повідомляючи їм не існуючі рекомендації конкурсної комісії на підставі неіснуючого протоколу конкурсної комісії НЮУ.
Також, на обґрунтування наявності нововиявлених обставин позивач в своїй заяві зазначив, що підставою проведення конкурсу на вченій раді Університету є попередній розгляд конкурсною комісією Університету відповідних кандидатур зі складанням відповідного протоколу конкурсної комісії Університету, а вищезгадані показання відповідача не були відомі позивачу під час розгляду справи № 820/1394/17, не досліджувалися та не були відомі судам при розгляді справи № 820/1394/17, суперечать змісту відзивів, пояснень відповідача по справі № 820/1394/17 та фактам, на підставі яких приймалися рішення судів по справі № 820/1394/17, а також спростовуються пунктом 13 постанови Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року по справі № 820/1394/17 (провадження № К/9901/3018/17) такого змісту «13. Конкурсною комісією НЮУ ім. Я. Мудрого до участі у конкурсі на заміщення вакантної посади начальника кафедри загальновійськових дисциплін допущено ОСОБА_1 та ОСОБА_6 », а позивач лише в судовому засіданні Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 820/6625/16, яке відбулося 01 червня 2017 року, дізнався, що згідно листа Університету від 31 травня 2017 року № 125- 00-1252 за підписом в.о. ректора ОСОБА_5 його конкурсна справа конкурсною комісією Університету не розглядалася та протокол конкурсної комісії Університету не складався.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, та справу розглянути без його участі.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 30.06.2021 позивач просив суд розгляд справи проводити без його участі, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.4 ст.229 КАС України.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що вказані заявником обставини не змінюють правового регулювання спірних правовідносин та не доводять факту допущення судом помилки при розв`язанні спору, а тому, підстави для скасування постанови Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2017 у справі № 820/1394/17 відсутні.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Зі змісту як заяви, так і апеляційної скарги вбачається, що вони мотивовані підставою, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України, згідно якого підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Відповідно до ст.245 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та відповідно до ст. 361 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду заяви за нововиявленими обставинами в суді), судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Отже, відповідно до частини першої статті 361 КАС України за нововиявленими обставинами може бути переглянуто судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили. Такий перегляд є процесуальним засобом перевірки правильності судових постанов, ухвал, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства.
Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.
Істотність обставини означає те, що в разі, коли б суд мав можливість урахувати цю обставину при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат її вирішення.
Отже істотні для справи обставини - це ті, що становлять сутність справи та мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, могли вплинути на рішення суду, що набрало законної сили, існували під час розгляду адміністративної справи, але не були і не могли бути відомі ні особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, ні адміністративному суду.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.
Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження, сам по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій він використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі ст. 6 Конвенції.
Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи (рішення у справі «Правєдная проти Росії», №. 69529/01; у справі «Рябих проти Росії», № 52854/99, п.52; у справі «Брумареску проти Румунії», № 28342/95, п. 61).
Верховний Суд в своїх постановах від 20 липня 2019 року у справі № 855/268/19, від 20 лютого 2020 року у справі № 815/6834/15 зазначив, що не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.
Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
ОСОБА_7 обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для її перегляду.
Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 22 травня 2015 року № 7 в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Колегія суддів вважає, що в розумінні статті 361 КАС України зазначені як в заяві, так і в апеляційній скарзі обставини не є нововиявленими з огляду на таке.
Як свідчать письмові докази, під час розгляду судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій відповідно адміністративного позову (зі змінами), апеляційної та касаційної скарг позивача, а також заяви по справі № 820/1394/17, відповідач та її представник надавали заперечення від 03 липня 20217 року на адміністративний позов (до суду першої інстанції), заперечення від 20 жовтня 2017 року на апеляційну скаргу (до суду апеляційної інстанції), відзив від 26 січня 2018 року на касаційну скаргу (до суду касаційної інстанції), відзив від 03 лютого 2021 року на заяву та заперечення від 22 лютого 2021 року на відповідь позивача (до суду першої інстанції), які з відповідними доказами направлення учасникам справи містяться в матеріалах справи № 820/1394/17.
У всіх цих запереченнях та відзивах відповідачка притримувалася єдиної позиції стосовно обставин, які позивач у заяві та в апеляційній скарзі вважає нововиявленими.
Аналогічні показання стосовно вказаних обставин відповідач надала суду першої інстанції під час допиту як свідка в судовому засіданні 03 грудня 2020 року по справі № 820/1090/17 за позовом ОСОБА_1 до начальника Факультету полковника юстиції Мельника Сергія Миколайовича та Університету.
В свою чергу, на даний час жодним рішенням суду у цивільній, господарській чи адміністративній справі, жодним вироком суду у кримінальному провадженні, яке би набрало законної сили, дані показання відповідача на допиті в якості свідка по справі № 820/1090/17 не спростовані.
Вищезгаданим доводам відповідача, які вона повідомляла судам першої, апеляційної та касаційної інстанцій у своїх запереченнях та відзиві по справі № 820/1394/17, надана відповідна правова оцінка та аргументація у рішеннях цих судів, а саме:
-  у мотивувальній частині постанови Харківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2017 року по справі № 820/1394/17 зазначено: «Конкурсна комісія всі матеріали стосовно претендентів на заміщення на конкурсній основі посад науково- педагогічних працівників військово-юридичного факультету, в тому числі і стосовно позивача, направила до вченої ради Університету»;
- у мотивувальній частині ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року по справі № 820/1394/17 зазначено: «Конкурсна комісія всі матеріали стосовно претендентів на заміщення на конкурсній основі посад науково- педагогічних працівників військово-юридичного факультету, в тому числі і стосовно позивача, направила до вченої ради Університету»
- у пунктах 8, 10 розділу II «Встановлені судами фактичні обставини справи» постанови Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року по справі № 820/1394/17 (провадження № К/9901/3018/17) зазначено: «8. На наведений конкурс на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників, а саме начальника кафедри військового управління та права та начальника кафедри загальновійськових дисциплін, 19 жовтня 2016 року ОСОБА_1 подано відповідні документи, які як і документи інших конкурсантів попередньо розглянуто конкурсною комісією військово-юридичного факультету, призначеною наказом начальника військово-юридичного факультету НЮУ ім. Я. Мудрого від 15 червня 2016 року № 30 "Про призначення конкурсної комісії у військово-юридичному факультеті НЮУ ім. Я. Мудрого на 2016-2017 навчальний рік". 10. Всі матеріали стосовно претендентів на заміщення на конкурсній основі посад науково-педагогічних працівників військово-юридичного факультету, в тому числі і стосовно позивача, направлено до вченої ради НЮУ ім. Я. Мудрого».
Отже, судами всіх інстанцій по справі № 820/1394/17 встановлено, що конкурсна комісія Факультету всі матеріали стосовно претендентів на заміщення на конкурсній основі посад науково-педагогічних працівників Факультету, в тому числі і стосовно Позивача, направила до вченої ради Університету.
В свою чергу, вищезгадані заперечення та відзив відповідача містяться в матеріалах справи № 820/1394/17, позивач неодноразово ознайомлювався із цими запереченнями і відзивами, поданими до суду першої та апеляційної (касаційної) інстанцій по справі № 820/1394/17, під час ознайомлення з матеріалами справи, що підтверджується відповідними заявами позивача про ознайомлення та його підписами про це, а копія відзиву відповідача на касаційну скаргу позивача по справі № 820/1394/17 попередньо була направлена позивачу відповідно до вимог статті 304 КАС України, про що є відповідні докази в матеріалах справи № 820/1394/17, у зв`язку з чим є очевидним, що позивач знав про ці обставини під час розгляду справи № 820/1394/17.
Крім того, копії судових рішень судів всіх інстанцій були відповідно до вимог КАС України направлені позивачу та отримані ним, про що є відповідні докази в матеріалах справи № 820/1394/17, чим підтверджується обізнаність позивача про ці обставини під час розгляду справи № 820/1394/17.
Аналогічні обставини того, що конкурсна комісія Факультету всі матеріали стосовно претендентів на заміщення на конкурсній основі посад науково- педагогічних працівників Факультету, в тому числі і стосовно позивача, направила до вченої ради Університету, встановлені також і постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2017 року по справі № 820/6625/16 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 жовтня 2017 року по справі № 820/6625/16 (провадження № К/800/21898/17) за позовом ОСОБА_1 до Університету, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Міністерство оборони України, про визнання неправомірними дій та скасування результатів конкурсу, якими підтверджено правомірність проведення на засіданні вченої ради Університету 03 листопада 2016 року конкурсу і які у встановленому порядку набрали законної сили та в силу частини четвертої статті 78 КАС України є преюдиціальними для справи №820/1394/17.
При цьому слід зазначити, що на момент винесення постанови Харківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2017 року по справі № 820/1394/17 вже набули законної сили постанова Харківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2017 року по справі № 820/6625/16, якими були встановлені ці обставини, а тому позивач знав про ці обставини під час розгляду справи № 820/1394/17.
Отже, за своєю сутністю в контексті обставин, які позивач у своїй заяві та у апеляційній скарзі вважає нововиявленими, зміст заперечень та відзиву відповідача по справі № 820/1394/17 є аналогічним до змісту показань відповідача, наданих суду першої інстанції під час допиту як свідка в судовому засіданні 03 грудня 2020 року по справі № 820/1090/17, зазначеним спростовуються доводи апелянта про відмінності між цим показаннями відповідача по справі № 820/1090/17 та її запереченнями і відзивом по справі № 820/1394/17, а також про те, що зазначені обставини не були відомі позивачу та судам під час розгляду справи № 820/1394/17 з причин того, що відповідач не повідомляла про них.
Згідно частини четвертої статті 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
В свою чергу, вказані ОСОБА_1 у своїй заяві та у апеляційній скарзі по справі № 820/1394/17 обставини не змінюють правового регулювання спірних правовідносин по справі № 820/1394/17, не доводять факту допущення судом помилки при розв`язанні спору по справі № 820/1394/17, не змінюють установлених судами обставин і не впливають на результат вирішення справи № 820/1394/17, а фактично є оскарженням постанови Харківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2017 року по справі №820/1394/17 шляхом переоцінки доказів, а відтак не можуть бути нововиявленими в розумінні статті 361 КАС України, у зв`язку з чим суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі обґрунтовано відхилив зазначені доводи позивача.
Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача у своїх як заяві, так і у апеляційній скарзі про те, що підставою проведення конкурсу на вченій раді Університету є ніби-то попередній розгляд виключно конкурсною комісією Університету кандидатур зі складенням відповідного протоколу конкурсної комісії Університету, оскільки рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій по справі №820/1394/17, а також рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій по справі № 820/6625/16 підтверджено правомірність проведення на засіданні вченої ради Університету 03 листопада 2016 року конкурсу і які у встановленому порядку набрали законної сили та в силу частини четвертої статті 78 КАС України є преюдиціальними для справи №820/1394/17, а тому позивач знав про ці обставини під час розгляду справи №820/1394/17.
Також, є необґрунтованими посилання позивача у своїй заяві на пункт 13 постанови Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року по справі № 820/1394/17 (провадження № К/9901/3018/17) такого змісту «13. Конкурсною комісією НЮУ ім. Я. Мудрого до участі у конкурсі на заміщення вакантної посади начальника кафедри загальновійськових дисциплін допущено ОСОБА_1 та ОСОБА_6 », оскільки у даному пункті 13 цієї постанови суду касаційної інстанції помилково між словами «комісією» та «НЮУ» пропущене словосполучення «військово-юридичного факультету», що підтверджується наступним.
Так, рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій по справі № 820/1394/17, а також рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій по справі № 820/6625/16, які у встановленому порядку набрали законної сили та в силу частини четвертої статті 78 КАС України є преюдиціальними для справи № 820/1394/17, встановлено, що ОСОБА_1 у спірному конкурсі подавав свої документи на заміщення двох вакантних посад науково-педагогічних працівників Факультету, а саме: начальника кафедри загальновійськових дисциплін; начальника кафедри військового управління та права.
За обставинами справи зазначені конкурсні справи ОСОБА_1 та інших претендентів ( ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ) на вказані посади розглядалися на одних і тих же засіданнях конкурсної комісії Факультету та вченої ради Університету.
Стосовно допущення до участі у конкурсі на заміщення вакантної посади начальника кафедри загальновійськових дисциплін ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду зазначив у вищезгаданому пункті 13 своєї постанови від 19 вересня 2018 року по справі № 820/1394/17 (провадження № К/9901/3018/17).
Разом з тим, у пункті 16 цієї ж постанови від 19 вересня 2018 року по справі № 820/1394/17 (провадження № К/9901/3018/17) Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду зазначив про допущення конкурсною комісією військово- юридичного факультету НЮУ ім. Ярослава Мудрого до участі у конкурсі на заміщення вакантної посади начальника кафедри військового управління та права ОСОБА_1 та ОСОБА_8 тобто, на відміну від пункту 13, у пункті 16 цієї ж постанови між словами «комісією» та «НЮУ» міститься словосполучення «військово-юридичного факультету».
Як відомо, судами всіх інстанцій по справі № 820/1394/17, а також преюдиціальної для неї справи № 820/6625/16, встановлено, що всі матеріали стосовно претендентів, в тому числі і стосовно позивача, на заміщення на конкурсній основі посад науково-педагогічних працівників Факультету розглядала не конкурсна комісія Університету, а виключно конкурсна комісія цього ж Факультету, яка направила ці матеріали безпосередньо до вченої ради Університету.
У вищезгаданій постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року по справі № 820/1394/17 (провадження № К/9901/3018/17) ці обставини зазначені у пунктах 8, 10 розділу II «Встановлені судами фактичні обставини справи» наступного змісту:
«8. На наведений конкурс на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників, а саме начальника кафедри військового управління та права та начальника кафедри загальновійськових дисциплін, 19 жовтня 2016 року ОСОБА_1 подано відповідні документи, які як і документи інших конкурсантів попередньо розглянуто конкурсною комісією військово-юридичного факультету, призначеною наказом начальника військово-юридичного факультету НЮУ ім. Я. Мудрого від 15 червня 2016 року № ЗО "Про призначення конкурсної комісії у військово-юридичному факультеті НЮУ ім. Я. Мудрого на 2016 - 2017 навчальний рік".
10. Всі матеріали стосовно претендентів на заміщення на конкурсній основі посад науково-педагогічних працівників військово-юридичного факультету, в тому числі і стосовно позивача, направлено до вченої ради НЮУ ім. Я. Мудрого».
Отже, зазначеним підтверджується, що у даному пункті 13 постанови Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року по справі № 820/1394/17 (провадження № К/9901/3018/17) між словами «комісією» та «НЮУ» допущена описка у вигляді помилкового пропуску словосполучення «військово-юридичного факультету».
Наведеним спростовуються доводи  позивача у як у своїй заяві, так і у апеляційній скарзі про те, що відповідач засвідчила, що була обізнана до засідання та на засіданні вченої ради Університету 03.11.206 року про відсутність правових підстав проведення конкурсу на вченій раді Університету, оскільки конкурсна комісія Університету не розглядала конкурсні справи, не склала відповідний протокол, а головуючий на вченої раді ОСОБА_5 фактично разом з секретарем вченою ради ОСОБА_2 ніби-то обманювали членів вченої ради, повідомляючи їм не існуючі рекомендації конкурсної комісії Університету, а зазначені твердження колегія суддів вважає припущеннями позивача, які не ґрунтуються на обставинах справи та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами, а відтак суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі обґрунтовано відхилив їх.
У зв`язку з цим, вбачається, що реальними обставинами справи, які підтверджені належними і допустимими доказами, спростовуються зазначені ОСОБА_1 у своїх як заяві, так і апеляційній скарзі по справі № 820/1394/17 вищезгадані твердження, які не змінюють правового регулювання спірних правовідносин по справі № 820/1394/17, не доводять факту допущення судом помилки при розв`язанні спору по справі № 820/1394/17, не змінюють установлених судами обставин і не впливають на результат вирішення справи № 820/1394/17, а фактично є оскарженням постанови Харківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2017 року по справі № 820/1394/17 шляхом переоцінки доказів, а відтак не можуть бути нововиявленими в розумінні статті 361 КАС України.
Позивач у своїй заяві та у апеляційній скарзі вважає нововиявленою обставиною те, що представник відповідача повідомляла судам при розгляді справи № 820/1394/17 інформацію про нескладання та відсутність рішення вченої ради Університету від 03 листопада 2016 року, яка є протилежною до показань відповідача під час допиту 03 грудня 2020 року в якості свідка по справі № 820/1090/17, в яких вона зазначила про наявність рішення вченої ради Університету від 03 листопада 2016 року, яке було затверджено наказом ректора Університету від 04 листопада 2016 року № 234.
Колегія суддів не вважає дану обставину нововиявленою з огляду на наступне.
Зі змісту рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій по справі № 820/1394/17 вбачається, що вказані суди відхилили доводи адміністративного позову (зі змінами), апеляційної та касаційної скарг позивача по справі № 820/1394/17 стосовно неправомірності підготовленого відповідачем наказу ректора Університету від 04.11.2016 № 234 "Про введення в дію положень", виходячи з того, що відповідач не є належним відповідачем за вказаною позовною вимогою, оскільки є виконавцем лише проекту спірного наказу, а видавцем спірного наказу від 04.11.2016 № 234 "Про введення в дію положень є в.о. ректора Університету і з цього наказу вбачається, що ним вводяться в дію рішення вченої ради Університету, а позивачем в ході судового розгляду не доведено порушення його прав зазначеним наказом.
У контексті показань відповідача під час допиту в судовому засіданні 03 грудня 2020 року в якості свідка по справі № 820/1090/17, колегія суддів зазначає, що відповідно до Положення про вчену раду розгляд таких питань про обрання за конкурсом за таємним голосуванням на посади науково-педагогічних працівників відноситься до повноважень вченої ради Університету, вказане засідання вченої ради Університету 03.11.2016 року було позачерговим, протокольні рішення вказаного засідання вченої ради Університету зазначені у відповідній стенограмі № 3 від 03 листопада 2016 року і правомірно введені в дію наказом ректора Університету від 04.11.2016 № 234 "Про введення в дію положень".
При цьому, на даний час жодним рішенням суду у цивільній, господарській чи адміністративній справі, жодним вироком суду у кримінальному провадженні, яке би набрало законної сили, дані показання відповідача на допиті в якості свідка по справі № 820/1090/17 не спростовані.
Твердження позивача у своїй заяві та у апеляційній скарзі про те, що таке рішення обов`язково повинно додаватися до наказу ректора Університету від 04.11.2016 № 234 "Про введення в дію положень", є власним та необґрунтованим припущенням позивача, яке не підтверджується обставинами справи та відповідними належними і допустимими доказами, оскільки форми такого наказу не визначеного жодними нормативно-правовими актами, а в самому наказі та у стенограмі зазначені всі необхідні реквізити, які дозволяють відмежувати вказане засідання вченої ради Університету від 03 листопада 2016 року з відповідним порядком денним від будь-яких інших засідань вченої ради Університету.
В свою чергу, Положення про вчену раду було оприлюднене на веб-сайті Університету, а наказ ректора Університету від 04.11.2016 № 234 "Про введення в дію положень", вищезгадана стенограма та відповідні витяги стосовно позивача були в його розпорядженні на час розгляду судами справи № 820/1394/17, а тому не можуть вважатися нововиявленими обставинами.
Крім цього, на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду про витребування рішення вченої ради від 03 листопада 2016 року, яке було введено в дію наказом ректора від 04 листопада 2016 року, відповідач заявою від 02 квітня 2021 року повідомила суд першої інстанції про те, що 03 листопада 2016 року відбулося засідання вченої ради Університету з порядком денним про обрання по конкурсу на вакантні посади командування та науково-педагогічних працівників Факультету, які підлягають заміщенню військовослужбовцями, на якому вівся аудіозапис з подальшим оформленням стенограми №3, що передбачено підпунктом 3.9.9. пункту З.9., підпунктами 3.10.3., 3.10.4. пункту 3.10. Положення про вчену раду, а протокольне рішення вченої ради Університету від 03 листопада 2016 року оформлене у формі стенограми № 3, копія якої міститься в матеріалах справи (том 1, стор. 131-150).
Крім того, на виконання протокольної ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року по справі № 820/1394/17 про витребування копії затверджених посадових інструкцій секретаря вченої ради ОСОБА_2 та наказу на призначення на посаду вченого секретаря ОСОБА_2 , представником відповідача заявою від 29 березня 2021 року повідомлено суд першої інстанції про те, що:
1) будь-яких посадових інструкцій секретаря вченої ради керівництвом Університету не затверджувалося, оскільки його, повноваження, права та обов`язки визначені Положенням про вчену раду, яке міститься в матеріалах справи (том 1 стор. 204-210).
2) щодо витребування копії наказів про призначення на посаду вченого секретаря ОСОБА_2 , то вони містяться в матеріалах справи (том 2 стор. 94-96), а на момент спірних правовідносин та на сьогоднішній день ОСОБА_2 працює на посаді вченого секретаря.
За таких умов, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив твердження позивача про те, що доказом наявності нововиявлених обставин є посадові обов`язки відповідача.
У зв`язку з цим вбачається, що реальними обставинами справи, які підтверджені належними і допустимими доказами, спростовуються зазначені ОСОБА_1 у своїй заяві та у апеляційній скарзі по справі № 820/1394/17 вищезгадані твердження, які не змінюють правового регулювання спірних правовідносин по справі № 820/1394/17, не доводять факту допущення судом помилки при розв`язанні спору по справі № 820/1394/17, не змінюють установлених судами обставин і не впливають на результат вирішення справи № 820/1394/17, а фактично є оскарженням постанови Харківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2017 року по справі № 820/1394/17 шляхом переоцінки доказів, а відтак не можуть бути нововиявленими в розумінні статті 361 КАС України, у зв`язку з чим суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі обґрунтовано відхилив зазначені доводи позивача.
Таким чином, зазначене свідчить про неістотність обставин, на які посилається ОСОБА_1 як у своїй заяві, так і в апеляційній скарзі, які в такому випадку не можуть вважатися нововиявленими обставинами в розумінні положень ст. 361 КАС України.
Згідно з п. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд, зокрема, може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для скасування рішення суду відсутні, що є підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року по справі № 820/1394/17 без змін.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року по справі № 820/1394/17 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова   	
Повний текст постанови складено  05.07.2021 року