Справа № 127/15118/21 
Провадження № 33/801/692/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Шемета Т. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2021 року                                                                               м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 серпня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - 
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень на користь держави з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн 00 коп. на користь держави.
В Постанові суду зазначено, що 22.05.2021 року о 22 год. 00 хв. в м. Вінниці по вул. Друга, 24, масив «Поляна» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen LT» д.н.з. НОМЕР_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в медичному закладі КНП Центр терапії залежностей «Соціотерапія» в присутності лікаря-нарколога, висновок № 1319 від 22.05.2021 року, результат позитивний. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись із такою постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 серпня 2021 року і закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування заявник посилається на те, що суд першої інстанції провів розгляд справи за його відсутності, чим порушив ст. 268 КУпАП. Зазначає, що він не отримував судової повістки. Звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказані ознаки алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння.
В судовому засідання апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Педина О. А. викладене в апеляційній скарзі підтримав, просив її задовольнити, надав також додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких звертає увагу, що ОСОБА_1 не було запропоновано відібрати у нього зразки біологічного середовища для дослідження.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Щодо аргументів заявника в апеляційній скарзі про те, що розгляд справи відбувся без його участі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 
У відповідності до ч. 2 ст. 268 КУпАП, дана категорія справ до вичерпного переліку справ, розгляд яких проводиться за обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не відноситься. 
Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст.11Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 знав про існування адміністративної справи відносно нього, що підтверджується його особистим підписом в протоколі про адміністративне правопорушення. Водночас ОСОБА_1 при складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення надав заяву про сповіщення його про дату та час розгляду вказаної адміністративної справи за допомогою мобільного телефону, або у вигляді направлення SMS-повідомлень на номер, який ним вказаний (а.с. 4).
ОСОБА_1 повідомлявся про судове засідання шляхом надсилання судової повістки з повідомленням, докази вручення якої відсутні (а.с. 9) та надсилання йому тексту судової повістки SMS-повідомленням, сформованим згідно вимог Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року №73. SMS-повідомлення доставлено 18 червня 2021 року о 7:20:00 год., що підтверджується довідкою про доставку SMS (а.с.10).
Отже, вищенаведені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього 22 травня 2021 року протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, був за його згодою повідомленим про день та час розгляду справи за допомогою SMS-повідомлення.
Не було в нього перешкод дізнатися інформацію щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України», за допомогою якого будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду, тож ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатися про дату призначення розгляду справи, що не здійснив, тому місцевий суд правомірно розглянув справу без його участі.
Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ, як джерело права. Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Отже місцевий суд, з метою дотримання строку розгляду адміністративної справи, визначеного ст. 38 КУпАП, з урахуванням вимог ст. 268 КУпАП, правомірно провів розгляд справи за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Отже доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
В матеріалах справи відсутнє направлення водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, тому доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження.
У відповідності до п. 2, 3 зазначеної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. 
Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 передбачено вимоги до складення протоколу про адміністративне правопорушення та адміністративних матеріалів, в якій міститься вимога про зазначення саме ознак сп`яніння, які виявлені працівниками поліції.
Проте виходячи з вищевказаного, поліцейські не виконали вимоги вищевказаної Інструкції стосовно оформлення адміністративних матеріалів: не зазначили ознаки сп`яніння.
Драгер - це прилад для визначення кількості алкоголю в крові(без аналізу крові безпосередньо) шляхом вимірювання концентрації парів спирту у видихуваному повітрі та застосування коефіцієнтів перерахунку. Тобто після продування приладу він має показати на екрані інформацію про кількість проміле або відсутність алкоголю.
Водночас звертаю увагу, що на дослідженому апеляційним судом відеозаписі, який міститься в матеріалах справи (а. с. 6), ОСОБА_1 проходив огляд на місці зупинки транспортного засобу: після того, як водій продув прилад Драгер, поліцейський зазначив, що технічний засіб показує перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, але не показує кількість проміле, чек Драгера відсутній. Тобто причиною проходження водієм огляду на стан сп`яніння стала не його незгода з результатами огляду, проведеного на місці зупинки, як того вимагає закон. 
У Висновку № 1319 від 22.05.2021 року, складеному лікарем-наркологом в КНП «ЦТЗ «СОЦІОТЕРАПІЯ» Кожевніковим П. П. , зазначено, що ОСОБА_1 двічі пройшов тест на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотесту 6510, результати якого становили - 1,02 промілле, - 1,10 промілле (а. с. 3).
У п. п. 3, 4 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
Водночас цією Інструцією передбачено, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Однак всупереч даної вимоги зразки біологічного середовища у ОСОБА_1 не відбиралися.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, оскільки протокол не містить ознак алкогольного сп`яніння, відсутній результат огляду на місці зупинки транспортного засобу в матеріалах справи відсутнє направлення до закладу охорони здоров`я для виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, в якому відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, все це в сукупності ставить під сумнів підставність проходження ОСОБА_1 медичного огляду в закладі охорони здоров`я та його результатів, здобутих також за допомогою приладу Драгер без дослідження біологічного середовища.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ураховуючи викладене вище, зважаючи на те, що стан сп`яніння водія не зафіксований у відповідності до вимог законодавства, а визнання винуватості не може ґрунтуватися на припущеннях, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 17 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв?язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на вищевикладене інші доводи апеляційної скарги апеляційний суд не оцінює.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 серпня 2021 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв?язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду Т. М. Шемета