Ухвала
 
17 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 201/12563/19
провадження № 61-13356ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року у справі за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровська обласна прокуратура, Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями,
встановив:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просив компенсувати йому немайнову шкоду, завдану бездіяльністю правоохоронних органів стосовно факту незаконного позбавлення його свободи 29 липня 2010 року, у сумі 165 000, 00 грн.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2020 року, з врахуванням ухвали цього ж суду від 17 січня 2020 року про виправлення описки, заяву  ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями задоволено частково. 
Стягнуто з державного бюджету на користь  ОСОБА_1 5 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю правоохоронних органів стосовно факту незаконного позбавлення його свободи 29 липня 2010 року.
Не погодившись з указаним рішенням, ОСОБА_1 та представник Державної казначейської служби України звернулися до суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року указану цивільну справу повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки в оскаржуваному рішенні не наведено обґрунтувань стосовно доводів заяви ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди, завданої внаслідок позбавлення свободи 29 липня 2010 року, яке (за доводами заяви) мало «всі ознаки викрадення людини».
Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2021 року додатково обґрунтовано судове рішення у формі ухвали від 17 січня 2020 року в частині доводів заяви ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди, завданої внаслідок позбавлення свободи 29 липня 2010 року, яке (за доводами заяви) мало «всі ознаки викрадення людини» формулюваннями, викладеними в описовій частині даного додаткового рішення.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 задоволено частково, апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області задоволено, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2020 року та додаткове рішення цього ж суду від 23 квітня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями, залишено без задоволення.  
У серпні 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року у вищевказаній справі. 
Ухвалою Верховного Суду від 17 серпня 2021 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року відмовлено.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;                  б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 270, 00 грн.
Ціна позову в цій справі становить 165 000, 00 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270, 00 грн х 250 = 567 500, 00 грн).
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року у справі за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровська обласна прокуратура, Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями відмовити. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             М. Ю. Тітов
 
І. О. Дундар
 
                                                                                                                        Є. В. Краснощоков