ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

14 липня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/9471/20
Головуючий у першій інстанції – Рахманкулова І. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/783/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.
секретар: Поклад Д.В.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідачі: Публічне акціонерне товариство ”ФІДОБАНК”, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П. від 30 березня 2021 року, місце постановлення ухвали м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ”ФІДОБАНК”, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним електронного аукціону, визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру, треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

                            В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до ПАТ ”ФІДОБАНК”, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним електронного аукціону, визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що новий власник квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 намагається виселити його із спірної квартири, в якій він проживає без реєстрації. Квартира перебувала в іпотеці банку, в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, а позивач, як поручитель за договором, допомагав сплачувати кредит. Оскільки ПАТ ”Фідобанк” 13.06.2019 року уклав із ОСОБА_2 договір про відступлення прав вимоги, який суперечить актам цивільного законодавства, позивач просить визнати недійсним даний договір та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру. В подальшому, ОСОБА_2 за договором купівлі - продажу від 06.10.2020 року ОСОБА_2 продала спірну квартиру ОСОБА_3 , і за даних обставин, позивач просив даний договір визнати недійсним, і повернути квартиру у власність ОСОБА_4 .

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 12.03.2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ ”ФІДОБАНК”, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним електронного аукціону, визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру - відмовлено.

18.03.2021 року (а.с.84-85,98 том 2) представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Прокоф`єв Б.І. надіслав до Деснянського районного суду м.Чернігова заяву, в якій просив: 1.Продовжити строк для подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу. 2.Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. кожній.
Заявляючи клопотання про продовження строку для подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Прокоф`єв Б.І. посилався на ті обставини, що пропущений строк є незначним (один день). Підставою для продовження строку для подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу зазначено те, що на час проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення відповідачі та їх представник були відсутні, і не отримали відповідне рішення суду першої інстанції. Також представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Прокоф`єв Б.І. у поданій заяві вказує, що він приймав участь в останньому судовому засіданні, яке відбулось 12.03.2021 року, проте захворів, і про результат розгляду справи дізнався лише у другій половині дня 17.03.2021 року. За даних обставин, лише в кінці робочого дня 17.03.2021 року відповідачі та адвокат Прокоф`єв Б.І. мали змогу оформити відповідні документи для суду, з метою стягнення витрат на правову допомогу, і 18.03.2021 року дана заява із документами була надіслана до суду. Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Прокоф`єв Б.І. у поданій заяві стверджує, що пропущений строк є незначним (один робочий день), і пропущений він із поважних, об`єктивних причин.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 30.03.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Прокоф`єва Б.І. про продовження строку для подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу. Заяву представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Прокоф`єв Б.І. про відшкодування витрат на правову допомогу у справі №750/9471/20 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ ”ФІДОБАНК”, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним електронного аукціону, визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру - залишено без розгляду. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 30.03.2021 року, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про відшкодування судових витрат по суті. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 30.03.2021 року є незаконною, необґрунтованою, при її постановленні судом першої інстанції неправильно застосовані норми процесуального права. В доводах апеляційної скарги апелянт не погоджується із висновками суду першої інстанції, та звертає увагу, що всі документи були оформлені пізно ввечері 17.03.2021 року, та надіслані поштою до суду 18.03.2021 року, при цьому з пропуском строку 1 день. Доводи апеляційної скарги зазначають, що дійсно представник відповідачів помилково звернувся із заявою про продовження пропущеного строку, а не про поновлення вказаного строку. При цьому, доводи апеляційної скарги стверджують, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Доводи апеляційної скарги вказують, що в даному випадку, при встановленні бажання сторони відповідача поновити строки, які пропущені ним для звернення з відповідною заявою, а не продовження такого строку, та як наслідок, відмова суду у поновленні строку, є зайвим формалізмом та правовим пуризмом, застосування якого не відповідає принципу верховенства права. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції при розгляді заяви про відшкодування судових витрат по даній справі, був зобов`язаний надати правову кваліфікацію фактичним правовідносинам сторін, виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати, а не відмовляти у розгляді вказаної заяви, залишивши її без розгляду з причини помилкового формулювання прохальної частини  щодо продовження строку, а не його поновлення. Апелянт стверджує про помилковий висновок суду першої інстанції щодо неможливості поновлення даного строку через його преклюзивність, оскільки в ч.8 статті 141 ЦПК України не зазначено про неможливість поновлення вказаного строку. Доводи апеляційної скарги вказують, що про процесуальну можливість поновлення вказаного строку зазначено у ч.1 статті 127 ЦПК України, в якій визначено, що строк, встановлений законом, може бути поновлений у разі, якщо суд визнає причини його пропуску поважними.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 30.03.2021 року.
                           
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 , а також відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Прокоф`єв Б.І. підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гутник В.П. просив залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 30.03.2021 року.
В судове засідання апеляційного суду позивач, відповідачі, треті особи, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.  

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що у жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до ПАТ ”ФІДОБАНК”, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним електронного аукціону, визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру.
Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 12.03.2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ ”ФІДОБАНК”, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним електронного аукціону, визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру - відмовлено.
18.03.2021 року (а.с.84-85,98 том 2) представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Прокоф`єв Б.І. надіслав до Деснянського районного суду м.Чернігова заяву, в якій просив: 1.Продовжити строк для подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу. 2.Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. кожній.
Заявляючи клопотання про продовження строку для подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Прокоф`єв Б.І. посилався на ті обставини, що пропущений строк є незначним (один день). Підставою для продовження строку для подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу зазначено те, що на час проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення відповідачі та їх представник були відсутні,  і не отримали відповідне рішення суду першої інстанції. Також представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Прокоф`єв Б.І. у поданій заяві вказує, що він приймав участь в останньому судовому засіданні, яке відбулось 12.03.2021 року, проте захворів, і про результат розгляду справи дізнався лише у другій половині дня 17.03.2021 року. За даних обставин, лише в кінці робочого дня 17.03.2021 року відповідачі та адвокат Прокоф`єв Б.І. мали змогу оформити відповідні документи для суду, з метою стягнення витрат на правову допомогу, і 18.03.2021 року дана заява із документами була надіслана до суду. Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Прокоф`єв Б.І. у поданій заяві стверджує, що пропущений строк є незначним (один робочий день), і пропущений він із поважних, об`єктивних причин.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 30.03.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Прокоф`єва Б.І. про продовження строку для подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу. Заяву представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Прокоф`єв Б.І. про відшкодування витрат на правову допомогу у справі №750/9471/20 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ ”ФІДОБАНК”, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним електронного аукціону, визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру - залишено без розгляду. 
Як зазначено у оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції від 30.03.2021 року, у заяві про відшкодування судових витрат представником відповідачів одночасно заявлено клопотання про продовження строку для подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, що є безпідставним, адже суд може продовжити лише процесуальний строк, що встановлений судом, як це передбачено ч.2 статті 127 ЦПК України. Натомість, ч.1 статті 127 ЦПК України передбачено можливість поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, якщо суд визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Судом першої інстанції вказано, що встановлений ч.8 статті 141 ЦПК України строк на подання доказів понесених судових витрат, є строком, що встановлений законом, а тому такий строк не може бути продовжений, як про це клопоче представник відповідачів у своїй заяві про відшкодування судових витрат. Суд першої інстанції зазначив, що крім того, у поданій 18.03.2021 року заяві представник відповідачів посилався на хворобу, як на неможливість звернення із такою заявою раніше, однак на підтвердження вказаних обставин жодних доказів до заяви додано не було і в судовому засіданні не надано. Суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі від 30.03.2021 року  також погодився із твердженням представника позивача відносно того, що встановлений ч.8 статті 141 ЦПК України строк для подання доказів понесених судових витрат є преклюзивним, і цією правовою нормою не передбачено можливості поновлення такого строку. Відповідно до абз.3 ч.8 статті 141 ЦПК України у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 30.03.2021 року не відповідають приписам процесуального закону, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції від 30.03.2021 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги апелянт не погоджується із висновками суду першої інстанції, та звертає увагу, що всі документи були оформлені пізно ввечері 17.03.2021 року, та надіслані поштою до суду 18.03.2021 року, при цьому з пропуском строку 1 день. Доводи апеляційної скарги зазначають, що дійсно представник відповідачів помилково звернувся із заявою про продовження пропущеного строку, а не про поновлення вказаного строку. При цьому, доводи апеляційної скарги стверджують, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Доводи апеляційної скарги вказують, що в даному випадку, при встановленні бажання сторони відповідача поновити строки, які пропущені ним для звернення з відповідною заявою, а не продовження такого строку, та як наслідок, відмова суду у поновленні строку, є зайвим формалізмом та правовим пуризмом, застосування якого не відповідає принципу верховенства права. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції при розгляді заяви про відшкодування судових витрат по даній справі, був зобов`язаний надати правову кваліфікацію фактичним правовідносинам сторін, виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати, а не відмовляти у розгляді вказаної заяви, залишивши її без розгляду з причини помилкового формулювання прохальної частини  щодо продовження строку, а не його поновлення. Апелянт стверджує про помилковий висновок суду першої інстанції щодо неможливості поновлення даного строку через його преклюзивність, оскільки в ч.8 статті 141 ЦПК України не зазначено про неможливість поновлення вказаного строку.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 30.03.2021 року, виходячи із наступного. 
Відповідно до ч.8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено у оскаржуваній ухвалі від 30.03.2021 року, що оскільки рішення по даній цивільній справі Деснянським районним судом м.Чернігова було ухвалено 12.03.2021 року, то п`ятиденний строк для подання відповідних доказів щодо понесених витрат на правову допомогу адвоката сплив 17.03.2021 року.
Як вбачається з матеріалів справи, доказів щодо понесених витрат на правову допомогу відповідачами та їх представником під час розгляду справи судом першої інстанції надано не було, проте, про орієнтовний розмір понесених витрат на правову допомогу зазначено у відзивах на позовну заяву. Із заявою про відшкодування судових витрат по справі №750/9471/20, з наданням відповідних доказів, представник відповідачів звернувся до суду першої інстанції 18.03.2021 року (а.с.84-85, 86-98, том 2), тобто вказані докази подано з пропущенням процесуального строку, встановленого законом.
Відповідно до ч.1 статті 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Приписами ч.1,ч.2 статті 126 ЦПК України регламентовано, що право на вчинення процесуальної  дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1,ч.2,ч.4 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Відповідно до положень ч.1,ч.2,ч.3,ч.4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч.1 статті 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2021 року (а.с.84-85,98 том 2) представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Прокоф`єв Б.І. надіслав до Деснянського районного суду м.Чернігова заяву, в якій просив: 1.Продовжити строк для подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу. 2.Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. кожній.  

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що у заяві про відшкодування судових витрат представником відповідачів заявлено клопотання про продовження строку для подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, що є безпідставним, оскільки суд може продовжити лише процесуальний строк, що встановлений судом, як це передбачено ч.2 статті 127 ЦПК України. При цьому, ч.1 статті 127 ЦПК України передбачено можливість поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, якщо суд визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що встановлений ч.8 статті 141 ЦПК України строк на подання доказів понесених судових витрат, є строком, що встановлений законом, і за даних обставин, такий строк не може бути продовжений, як про це клопоче представник відповідачів у поданій заяві про відшкодування судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що дійсно представник відповідачів помилково звернувся із заявою про продовження пропущеного строку, а не про поновлення вказаного строку. При цьому, доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції при розгляді заяви про відшкодування судових витрат по даній справі, був зобов`язаний надати правову кваліфікацію фактичним правовідносинам сторін, виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати, а не відмовляти у розгляді вказаної заяви, залишивши її без розгляду з причини помилкового формулювання прохальної частини  щодо продовження строку, а не його поновлення.
З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.   
Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Прокоф`єв Б.І. на підставі договорів про надання правової допомоги від 16.11.2020 року за №88/20 (а.с.86, том 2), №89/20 (а.с.87, том 2), №90/20 (а.с.88, том 2), представляє інтереси відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у справі №750/9471/20 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ ”ФІДОБАНК”, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним електронного аукціону, визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру.
Відповідно до ч.1 статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Приймаючи до уваги наведене, а також приписи ч.1,ч.2,ч.3,ч.4 статті 12 ЦПК України, ч.1 статті 13 ЦПК України, вищезазначені доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування вірної по суті ухвали суду першої інстанції від 30.03.2021 року.          

В доводах апеляційної скарги апелянт стверджує про помилковий висновок суду першої інстанції щодо неможливості поновлення строку, визначеного ч.8 статті 141 ЦПК України, через його преклюзивність, оскільки в ч.8 статті 141 ЦПК України не зазначено про неможливість поновлення вказаного строку.
Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 30.03.2021 року, оскільки вони не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що встановлений ч.8 статті 141 ЦПК України строк для подання доказів понесених судових витрат є преклюзивним (присічним), і даною правовою нормою не передбачено можливості поновлення вказаного строку. Відповідно до приписів абз.3 ч.8 статті 141 ЦПК України, у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 30.03.2021 року необхідно залишити без змін, оскільки висновки даної ухвали узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини.     

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                           П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 19.07.2021 року. 

Головуючий:                                            Судді: