УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/10304/20 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С. 
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                               суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
       
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі
цивільну справу №296/10304/20 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 березня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Рожкової О.С. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила змінити спосіб стягнення аліментів, які присудженні рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 29 березня 2013 року в справі №296/565/13, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. 
Позов обґрунтовувала тим, що згідно з рішенням Корольовського районного суду м.Житомира з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 500 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 січня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Однак розмір аліментів є недостатнім для забезпечення нормального життя неповнолітньої доньки. Посилається на те, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, є особою, яка має інвалідність 2 групи загального захворювання, стабільно отримує пенсію. При цьому, вона має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище. Аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. є меншими ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому вважає, що існують підстави для їх збільшення до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 березня 2021 року позов  ОСОБА_5  задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 березня 2013 року в справі № 296/565/13, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми у розмірі 500 грн. на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Доводи апеляційної обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що він є інвалідом 2 групи, знаходиться на обліку в УПСЗН ДПС м.Житомира та отримує державну соціальну допомогу в розмірі 884,50 грн. Розмір його доходів є меншим за розмір присуджених аліментів, що є порушенням його прав як людини, тим паче з інвалідністю. Посилається на те, що не має особистого житла, проживає разом з матір`ю та повністю знаходиться на її утриманні. Вказані обставини не були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Посилається на те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а стягнуті за рішенням суду від 29 березня 2013 року з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. є меншими ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому існують підстави для їх збільшення до 1/4 частини всіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що відповідач є молодою людиною у працездатному віці, на утриманні у нього крім спільної доньки нікого немає.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із загальним висновком суду першої інстанції з таких мотивів.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 березня 2013 року (справа №296/565/13-ц) вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в сумі 500 грн. щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 січня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.5).

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до СК України, ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», який, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 № 294-IX з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 2 218 гривень.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» від 31 січня 2021 № 1082-IX  з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 2 395 гривень. 

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів тому, що стягнуті з ОСОБА_2 на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. є меншими ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що він є інвалідом 2 групи, знаходиться на обліку в УПСЗН ДПС м.Житомира та отримує державну соціальну допомогу в розмірі 884 грн. 50 коп. та розмір його доходів є меншим за розмір присуджених аліментів. 

Із доданої до апеляційної скарги довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 31 березня 2021 року серії 12ААВ №428675 вбачається, що ОСОБА_2 є особою, яка має інвалідність другої групи загального захворювання та може виконувати просту некваліфіковану роботу в спеціально створених умовах (а.с.40).

Також, ОСОБА_2 знаходиться на обліку в УПСЗН ДПС м. Житомир та з січня 2020 року по січень 2021 року отримав пенсію у розмірі 16 873 грн. 22 коп., що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Корольовського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради від 18 січня 2021 №169 (а.с.28). 

Із інформації, яка міститься в довідці вбачається, що з пенсії ОСОБА_2 , починаючи з серпня місяця 2020 року, вираховуються аліменти. Він отримав пенсію такого розміру: серпень 2020 року - 996,20 грн. із вирах. аліментів; вересень 2020 року – 856 грн. із вирах аліментів; жовтень 2020 року – 856 грн. із вирах. аліментів; листопад 2020 року – 856 грн. із вирах. аліментів; грудень 2020 року – 884,50 грн. із вирах аліментів; січень 2021 року – 884,50 грн. із вирах. аліментів (а.с.28), що в свою чергу спростовує доводи апеляційної скарги відносно розміру доходу скаржника.

Окрім того, Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Розмір аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини за жодних обставин не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 

ОСОБА_2 перебуває у працездатному віці, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 31 березня 2021 року серії 12ААВ №428675 може виконувати просту некваліфіковану роботу в спеціально створених умовах (а.с.40). Доказів про те, що йому було відмовлено у працевлаштуванні матеріали справи не містять. Той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований, не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї дочки та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом.

Відповідач не довів належними чи допустимими доказами обставини відсутності в нього особистого житла та перебування на утриманні матері.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. 

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд застосовує до спірних правовідносин не лише положення ст.192 СК України, але й низку інших норм права, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Із огляду на вищевикладене, у даному випадку обставина встановлення особі 2-ої групи інвалідності не звільняє її від обов`язків щодо дитини або не виключає виконання нею обов`язку щодо утримання власної дитини, хоча б мінімальному розмірі, оскільки основний тягар щодо утримання дитини лягає на матір, із якою проживає донька, хоча мати та батько повинні мати рівні обов`язки щодо дитини.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення залишається без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про зміну способу стягнення аліментів (п.3 частина шоста ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.367-368,374-375,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 березня 2021 без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча                                 Судді: