ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний номер справи: 663/1295/20 Головуючий в І інстанції Клімченко М.І.
Номер провадження: №22-ц/819/1563/21 Доповідач Кутурланова О.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

31 серпня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,
суддів: Майданіка В.В.,
Орловської Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області у складі судді Клімченка М.І. від 01 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20.10.2006 року по 14.09.2010 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У зв`язку із вродженою патологією зорового нерву та міопією високого ступеню їх донька визнана інвалідом з дитинства та потребує постійного медичного спостереження, реабілітації та лікування.
Посилаючись на те, що за призначенням лікаря донька систематично проходила курси апаратного лікування у медичному кабінеті оптики і за період з другого півріччя 2018 року по перше півріччя 2020 року нею сплачено 4320,00 грн, крім того за санаторно-курортне лікування доньки у м.Трускавець сплачено 5535,00 грн, за відпочинок на анталійському узбережжі Туреччини сплачено 10730, 76 грн, за відпочинок у ДП «Санаторій Конча-Заспа» сплачено 8500 грн, понесені витрати на придбання залізничних білетів до місць відпочинку та збору та на придбання канцтоварів для навчання у гуртку «Образотворче мистецтво» комунального позашкільного навчального закладу «Центр дитячої та юнацької творчості «Гармонія» Криворізької міської ради у сумі 395, 60 грн, позивачка просила суд стягнути Ѕ частину додаткових витрат, понесених на лікування, оздоровлення та розвиток ОСОБА_3 у розмірі 17464, 44 грн.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 01 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2357, 80 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових правовідносин.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Аналізуючи наведені норми цивільного процесуального права, враховуючи зміст та характер спірних правовідносин, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що малолітня дитина сторін є інвалідом з дитинства по зору, у зв`язку із чим потребує постійного лікування та реабілітації, а отже витрати позивачки на лікування дитини відносяться до додаткових витрат, які за приписами ст.185 СК підлягають частковому стягненню з відповідача, як і витрати на розвиток творчих здібностей дитини.
Разом з тим, суд зазначив, що понесення витрат на відпочинок та оздоровлення дитини не є безумовною підставою для часткового стягнення їх з відповідача за приписами ст.185 СК України, оскільки диспозиція даної норми права передбачає обов`язкове надання доказів того, що таке оздоровлення не просто є корисним, а обумовлено саме особливими обставинами, необхідними для розвитку та лікування дитини, а за їх відсутності заявлені вимоги задоволенню не підлягають. 

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов до них на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в ході розгляду справи.
З матеріалів справ вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.7). 
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14.09.2010 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8).
Згідно довідки квартального комітету м.Кривий Ріг №7 від 28.04.2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 (а.с.9).
Відповідно до виконавчого листа, виданого Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг від 29.04.2010 року по справі №2-2193/10, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).
Згідно медичних висновків Криворізької міської дитячої лікарні №2 за період з 28.07.2009 року по 22.07.2019 року (а.с.11-13) ОСОБА_4 визнана інвалідом з дитинства та має захворювання вроджена гіпоплазія зорового нерву правого ока та міопія високого ступеню.
Відповідно до копій чеків №0016 ФОП ОСОБА_5 ОСОБА_3 , 2007 р.н. проходила курси апаратного лікування в медичному кабінеті оптики «ОКО» в період: з 26.03.2018 р. – 10 занять вартістю 1200,00 грн., з 18.03.2019 по 28.03.2019 вартістю 1200 грн, з 08.10.2019 по 19.10.2019 вартістю 1200 грн., з 16.03.2020 по 21.03.2020 вартістю 720, 00 грн, (а.с.14-17).
Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивачкою надано довідку ФОП ОСОБА_6 від 31.07.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали в готелі «Трускавець 365» з 29.07.2018 по 11.08.2018 р. та оплатили вартість дорослого проживання у розмірі 6642, дитячого проживання у розмірі 5535, 00 грн. (а.с.18).
Відповідно до посадкових документів на ОСОБА_3 сплачено 23.06.2018 – 233, 27 грн, 02.07.2018 – 233, 27 грн. (а.с.19).
Згідно довідки ФОП ОСОБА_7 від 02.11.2019 року та розрахункової квитанції від 27.10.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали в готелі «Трускавець 365» з 27.10.2019 по 02.11.2019 року, вартість проживання 7276, 50 грн. (а.с.20, 21).
Відповідно до посадкових документів вартість проїзду ОСОБА_8 до місця призначення в обидві сторони складає 492,24 грн (а.с.21).
Згідно договору на туристичне обслуговування № 7192 від 30.03.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_9 отримали комплекс туристичних послуг у Туреччині (а.с.22-26).
Відповідно до договору  про надання послуг з організації дитячого відпочинку за програмою «Аккорд» від 05.01.2019 року у серпні 2019 року ОСОБА_3 відпочивала у ДП «Санаторій Конча-Заспа», вартість проживання та організації дитячого дозвілля по програмі «Акорд» становила 8500 грн, витрати на проїзд в обидві сторони складали 537,36 грн (а.с.27-29). 
З вересня 2016 року по травень 2019 року ОСОБА_3 навчалася у гуртку «Образотворче мистецтво» комунального позашкільного навчального закладу «Центр дитячої та юнацької творчості «Гармонія» Криворізької міської ради, у зв`язку із чим придбано канцелярських товарів на суму 395, 60 грн. (а.с.30, 31).

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України  мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185);

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Отже, СК України розмежовує стягнення аліментів на утримання дитини на загальних підставах, розмір яких визначається з урахуванням матеріального становища сторін, дитини та її здоров`я, та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, зумовлених особливими обставинами.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення, оскільки ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
(Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що понесені позивачкою витрати на лікування та розвиток творчих здібностей дитини є тими додатковими витратами, які підпадають під визначення, наведене у ст.185 СК України, оскільки наявні у справі докази підтверджують факт того, що їх понесення обумовлено особливими обставинами. 

У задоволенні іншої частини позовних вимог суд першої інстанції обґрунтовано відмовив, оскільки вони хоч і документально підтверджені та є безумовно корисними для розвитку дитини, однак у справі відсутні докази, які б свідчили, що перебування дитини на відпочинку в Туреччині, м.Трускавець, у ДП «Санаторій Конча-Заспа» обумовлені особливими обставинами необхідними для розвитку та лікування дитини.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Як зазначається у статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані саме особливими обставинами.

Отже, за відсутності доказів направлення дитини медичною установою на санаторно-курортне лікування у зв`язку із наявними у неї захворюваннями до певного санаторно-курортного закладу або у певну курортну місцевість, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що зазначені позивачкою витрати не можуть бути визнані такими, що підлягають частковому стягненню з відповідача на підставі ст.185 СК України.

З огляду на викладене, колегія вважає, що, розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну правову оцінку та дійшов правильного висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог. 

Керуючись ст.ст. 367,  374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 01 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена згідно п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом 30 днів з часу складання повного тексту рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий    О.В. Кутурланова 

Судді: В.В. Майданік 

Н.В. Орловська