ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 вересня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/5348/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Цвєткової К.П. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року (суддя Прасов О.О.) в адміністративній справі  
за позовом Державного підприємства «Запорізький державний авіаційний ремонтний завод «МІГРЕМОНТ»   
до Головного управління ДПС у Запорізькій області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Державного підприємства «Запорізький державний авіаційний ремонтний завод «МІГРЕМОНТ», в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 22.05.2020: № 0005100402 та № 0005110402.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021  року позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла таких висновків.    
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Головного управління ДПС у Запорізькій області у період з 06.04.2020 по 15.04.2020 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Державного підприємства «Запорізький державний авіаційний ремонтний завод «МІГРЕМОНТ»   щодо достовірності нарахування від`ємного значення з податку на додану вартість за січень 2020 року, за результатами якої складено Акт № 136/08-01-04-02/07917635 від 17.04.2020. 
На підставі висновків акту перевірки відповідачем 22.05.2020 прийнято податкові повідомлення-рішення: № 0005110402, згідно з яким позивачеві зменшено від`ємне значення з податку на додану вартість за січень 2020 року на суму 2151,00 грн. за декларацією, зареєстрованою 19.02.2020 за № 9029097979;  № 0001100402, відповідно до якого зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 803545,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 401772,50 грн. 
Названі податкові повідомлення-рішення є предметом оскарження в даній адміністративній справі.
Вирішуючи спір, суд встановив, що підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень стали висновки, викладені в акті перевірки, згідно з якими правочини, укладені ДП «Запорізький державний авіаційний ремонтний завод «МІГРЕМОНТ» з ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРОНІКА», не були спрямовані на реальне настання правових наслідків.
Надаючи оцінку обґрунтованості висновків податкового органу та правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, колегія суддів зазначає, що  відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг.
Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. 
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Матеріалами справи підтверджено, що між ДП «Запорізький державний авіаційний ремонтний завод «МІГРЕМОНТ» (Покупець) з ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРОНІКА» (Продавець) було укладено Договір постачання № 4370/3/2017 від 12.01.2017, за умовами якого продавець зобов`язується у власність Покупця товар в номенклатурі, кількості та за ціною, що вказані в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору, а Покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього визначену грошову суму. Поставка здійснюється за рахунок та транспортом Продавця.
Аналогічні умови поставки товару визначені у Додатковій угоді № 020119 від 02.01.2019 до основного Договору.
На підтвердження виконання умов договору позивачем надано: картки обліку категорійних матеріальних засобів, контрольні картки вхідного контролю; витяги з Журналу реєстрації переміщень товарно-транспортних цінностей та транспорту на територію об`єкта, що охороняється, через КПП № 1 по пропуску транспорту; податкові та видаткові накладні; рахунки-фактури. Оплата проведена у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями. Копії вказаних документів містяться у матеріалах справи та були досліджені під час перевірки.
Перелічені документи були досліджені судом апеляційної інстанції, дефектність їх складання не встановлена. 
Суд апеляційної інстанції також встановив, апелянт не спростував належними доказами, що вищезазначений договір не було визнано недійсними в судовому порядку.
Також податковим органом не висловлено обґрунтованих зауважень до складених первинних документів.
Натомість відповідач зауважує, що до перевірки не було надано товарно-транспортні накладні, що не дає можливість встановити реальність постачання товару ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРОНІКА».
Проте суд апеляційної інстанції зазначає, що Журнал реєстрації переміщень товарно-матеріальних цінностей та транспорту на територію об`єкта, що охороняється через КПП № 1 по пропуску транспорту, містить інформацію щодо реєстраційних номерів ТТН, марки та номерів транспортних засобів, ПІБ водіїв, найменування постачальника, найменування та кількість ввезених ТМЦ.
Доводи апелянта, що вказана інформація не підтверджує реальність ввезення товару, оскільки в Журналі не відображено повну адресу пунктів навантаження по маршруту, точне маркування отриманих товарів, інформацію про супровідні документи (видаткові накладні), а також про розвантажувальні роботи, не ґрунтуються на вимогам чинного законодавства. Відповідач ставить у провину позивача вказані обставини без посилання на чинні норми права. Тобто такі зауваження є формальними та не доведеними з боку податкового органу.
Крім того, товарно-транспортні накладні та подорожні листи, в розумінні чинного законодавства, не є первинними документами для цілей оподаткування, більш того за чинним законодавством такі документи взагалі не обов`язковими до складання.  
Також суд апеляційної інстанції не знаходить обґрунтованими доводи апелянта щодо неможливості здійснення господарських операцій контрагентом позивача, адже висновки суб`єкта владних повноважень щодо нереальності господарських операцій не можуть ґрунтуватися лише на інформації, що міститься у податковій базі відносно контрагента платника податків. Такі висновки можуть бути здійснені на підставі первинних документів та об`єктивної перевірки фактичних обставин господарських правовідносин. Податковим органом не надано жодних доказів щодо проведення зустрічної звірки контрагента позивача для відпрацювання податкових ризиків з ПДВ, жодні первинні документи, які перебувають у контрагента позивача, не досліджувалися, що свідчить про необґрунтованість висновків податкового органу щодо порушення позивачем податкового законодавства. Тобто, викладені в акті перевірки висновки ґрунтуються на припущеннях, без об`єктивної та перевіреної інформації щодо контрагента.  
При цьому суд позбавлений можливості перевірити об`єктивність та обґрунтованість наповнення податковою інформацією відповідних баз даних.
Щодо посилання відповідача на кримінальні провадження, в якому фігурує ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРОНІКА», суд апеляційної інстанції зазначає, що  особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Отже, попередньо встановлені у кримінальному провадженні обставини також не можуть вважатися доведеними.
Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що неналежне виконання податкових зобов`язань контрагентом позивача тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами позивача та висновком суду першої інстанції  про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні. 
                    
                              Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року в адміністративній справі № 280/5348/20 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 07 вересня 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
          Повна постанова складена 07 вересня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров