ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2476/21  Номер провадження 22-ц/814/2035/21	Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О.  Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.
Суддів: Дряниці Ю.В.,Чумак О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго»
на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 травня 2021 року (повний текст виготовлено 27.05.2021 року)
у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання 

В С Т А Н О В И В: 

У березні 2021 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернулося до місцевого суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що взаємовідносини позивача та відповідача врегульовані договором від 11.03.2014 року. Предметом даного договору є надання послуг з централізованого теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , загальна опалювальна площа становить 60,9кв.м.
Зазначають, що позивач зобов`язаний оплачувати отримані послуги, але покладені зобов`язання не виконує, внаслідок чого за період з 01.01.2016 року по 01.01.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 52879,61грн. 
Вказують на наявність підстав для застосування до даних правовідносин положень ст.625 ЦК України та стягнення за період з 21.02.2016 року по 01.01.2021 року інфляційних втрат в сумі 3911,32грн та 3% річних в сумі 2100,04грн.
З урахуванням наведеного прохали стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання за вказаний період з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 58890,97грн та вирішити питання судових витрат.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 27 травня 2021 року позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства “Полтаватеплоенерго” заборгованість у розмірі 50113,93грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства “Полтаватеплоенерго” судовий збір у розмірі 2270 гривень. 
В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржило ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", представник якого, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прохав його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі; вирішити питання судових витрат.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що, оскільки відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , та, відповідно, споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем на підставі Договору №35925 від 11.03.2014року, то вона зобов`язана належним чином здійснювати оплату за дані послуги у визначеному розмірі та сплатити інфляційні втрати та 3% річних у зв`язку з порушенням строків сплати.
Вважають, що місцевий суд при винесенні оскаржуваного рішення безпідставно прийшов до висновку про наявність підстав для застосування до даних правовідносин строку позовної давності, оскільки у відповідний період, а саме 11.06.2016р. – 300грн, 13.06.2016р., - 1200грн, 20.11.2017р. – 300грн, відповідачем проводились часткові оплати за надані послуги, що свідчить про визнання ОСОБА_1 боргу.
Також, зауважують, що пунктом 17 укладеного між сторонами Договору від 11.03.2014 року, зокрема, визначено, що за наявності у споживача заборгованості за раніше отримані послуги теплопостачання, виконавець зараховує кошти, що надійшли від споживача, як погашення заборгованості за послуги теплопостачання, спожиті в минулі періоди, незалежно від зазначеного у платіжному документі призначення платежу.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, установлено судом та не заперечується сторонами, що, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №243968819 від 11 лютого 2021 року, квартира АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с.2-3).

Також, установлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , надаються послуги з теплопостачання, котрі врегульовано Договором про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води №35925 від 11.03.2014 року, укладеного між ПОКВПТГ “Полтаватеплоенерго” та ОСОБА_1 (а.с.11).
Згідно пункту 1 цього договору, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. 
Відповідно до п.3 договору характеристика об`єкта надання послуг: опалювальна площа квартири 60,9 кв. метрів.
Відповідно до п.4 договору характеристика засобів обліку води і теплової енергії: квартирний ПК 15 Г №0304875, місце встановлення с/в, д/п 10.02.17р.
Відповідно до п.10 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

       Також, установлено, що у поданому відзиві на позовну заяву, ОСОБА_1 прохала застосувати до даних правовідносин строк позовної давності (а.с.25-30).

Ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий суд виходив із того, що ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання перед відповідачем не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає до стягнення із застосуванням до даних правовідносин положень ст. 625 ЦК України. Проте, оскільки позивач з даним позовом до суду звернувся з пропуском строку позовної давності, до стягнення підлягає сума боргу саме за період з 01.01.2018 року по 01.01.2022 року у визначеному розмірі, індекс інфляції та 3% річних за цей же період.

Проте, такий висновок місцевого суду не в повній мірі відповідає встановленим по справі обставинам та нормам закону, виходячи з наступного.

На підставі ст.ст.67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

У відповідності до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі-Закон) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п.5 ч.3 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порядок надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення визначено Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі – Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. за № 630 (з наступними змінами та доповненнями).
Згідно п. 1 Правил централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.
У п.3 Правил встановлено, що послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини третьої статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно п.12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.
У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.
Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: -у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); -у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; -у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.
Згідно п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Матеріалами справи достеменно установлено, та не спростовано сторонами, що у квартирі АДРЕСА_2 , позивачем надавались послуги з централізованого опалення та підігріву води відповідно до „Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року.

Згідно акта прийняття №35925 приладів обліку гарячої води на абонентський облік від 16.03.2011р. ПОКВПТГ “Полтаватеплоенерго” прийняло на абонентський облік з 07.03.2011р. по 27.01.2014р. лічильник гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Визначено дату наступної держповірки лічильників гарячої води, яку необхідно провести до 27.01.2014р. (а.с.58).
Відповідно акту прийняття №35925 від 11.03.2014р. повірку було проведено 11.03.2014р., згідно якого ПОКВПТГ “Полтаватеплоенерго” приймає на абонентський облік з 20.02.2014р. по 10.02.2017р. лічильник гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Визначено дату наступної держповірки лічильників гарячої води, яку необхідно провести до 10.02.2017р. (а.с.59).
При цьому, як установлено місцевим судом та не спростовано сторонами, що після закінчення чергової повірки — 10.02.2017р. жодних підтверджень робочого стану квартирного лічильника гарячої води за вказаною адресою підприємству надано не було. 

Таким чином місцевим судом установлено, що у період відсутності повірки лічильника та коли показники такого не передавались, нарахування за спожиту послугу з централізованого постачання гарячої води у квартирі АДРЕСА_2 здійснювалося ПОКВПТГ “Полтаватеплоенерго” за нормою споживання, з розрахунку кількості зареєстрованих у квартирі осіб (за обліковими даними підприємства — 4 особи).

Відповідно до акту про опломбування (монтаж) вузлів обліку води від 09.11.2020р,. КП ПОР “Полтававодоканал”, після чергової державної повірки, було прийнято на абонентський облік лічильник гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.60).

Відтак, матеріалами справи було достовірно установлено, що належним чином сплата за користування відповідними послугами у квартирі  АДРЕСА_2 , не вносилась, внаслідок чого виникла заборгованість по оплаті вартості наданої позивачем послуги з централізованого постачання теплової енергії та підігріву води.

За приписами ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).
Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому, на вимогу позивача, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Згідно наданих позивачем розрахунків (а.с.4-10, 61-63), борг по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_3 за період з 01.01.2016 року по 01.01.2021 року складає -52879,61грн, сума встановленого індексу інфляції за період з березня 2016 року по листопад 2020 року – 3911,32грн та 3% річних за період з 21.02.2016 року по 21.12.2020 року – 2100,04грн.

Відповідно до частини першої статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як убачається з наведених вище норм права, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що, оскільки ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 на неї має бути покладено обов`язок з утримання цього майна, з урахуванням отримання відповідних послуг від позивача, як в частині централізованого опалення, так щодо постачання гарячої води.

При цьому, установлено, що у поданому відзиві на позовну заяву,  ОСОБА_1 прохала застосувати до даних правовідносин строк позовної давності (а.с.25-30).

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Відповідно до ч.1 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Місцевий суд, ухвалюючи оскаржуване судове рішення прийшов до висновку про наявність підстав для застосування до даних правовідносин строку позовної давності, оскільки, на думку суду, розрахунки заборгованості ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» не відображають обставин визнання відповідачем боргу з теплопостачання, а тому підстави для переривання перебігу строку позовної давності відсутні.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з урахуванням наступного. 

Як убачається з Витягу з електронного носія (а.с.64), ОСОБА_1 в межах строку позовної давності, було здійснено наступні сплати заборгованості перед позивачем: - 11.06.2016 року на суму 300 грн (ПАТ «Державний Ощадний Банк України»); - 13.06.2016р. на суму 1200грн (ПАТ «ПриватБанк»); - 20.11.2017р. на суму 300 грн (ПАТ «ПриватБанк»); -31.01.2018 року на суму 500грн (ПАТ «ПриватБанк»).

При цьому, вказані у Витягу обставини, колегія суддів розцінює як доказ переривання строку позовної давності, так як ОСОБА_1 вчинялись дії з погашення боргу, тобто з його фактичного визнання.
Наведене відповідачем, на підставі належних та допустимих доказів, не спростовано.

       З урахуванням наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що, оскільки позивачем у період нарахування боргу, в межах строку позовної давності, вчинялись дії, які вказують на визнання ОСОБА_1 боргу, то з неї на користь позивача підлягає до стягнення вся визначена в позові сума, оскільки така є належним чином обґрунтованою та доведеною.
       Зважаючи на вищевикладене, рішення місцевого суду підлягає до скасування з постановленням нового по суті вимог, яким необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за отримані послуги теплопостачання за період з 01.01.2016 року по 01.01.2021 року у розмірі 52879,61грн. та за період з 21.02.2016 року по 01.01.2021 року інфляційні втрати в сумі 3911,32грн та 3% річних в сумі 2100,04грн, а всього - 58890,97грн.

Статтею 141 ЦПК України визначено механізм розподілу судових витрат між сторонами, частиною один якої встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" було сплачено 2270,00грн судового збору (а.с.14), а при подачі апеляційної скарги – 3405,00грн, а всього 5675,00грн.

Оскільки даною постановою позов задоволено, то сплачена позивачем сума судового збору підлягає до стягнення з відповідача в повному обсязі.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго»,- задовольнити.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 27 травня 2021 року, - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго»заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 52879,61грн (п`ятдесят дві тисячі вісімсот сімдесят дев`ять гривень 61коп), інфляційні втрати в сумі 3911,32грн (три тисячі дев`ятсот одинадцять гривень 32коп) та 3% річних в сумі 2100,04грн (дві тисячі сто гривень 04коп), а всього - 58890,97грн (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот дев`яносто гривень 97коп).
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго»5675,00грн(п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень) судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ :                                                                Т.О. Кривчун

СУДДІ:                                                                         Ю.В. Дряниця

                                               О.В. Чумак

Повний текст постанови виготовлено 03.09.2021 року.