ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року	Львів	Справа № 140/139/21 пров. № А/857/8495/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 

головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Затолочного В.С., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року (головуючий суддя Димарчук Т.М., м. Луцьк) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Промлит» до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод «Промлит» (далі – ТОВ «Завод «Промлит») звернулось в суд з позовом до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 21.07.2020 №UA205100/2020/000006/1.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року задоволено повністю позов. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 21.07.2020 №UA205100/2020/000006/1. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Промлит» (45400, Волинська область, місто Нововолинськ, вулиця Шахтарська, будинок 49, код ЄДРПОУ 33273933) за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, код ЄДРПОУ 43350888) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн (одна тисяча гривень 00 копійок). 
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи та просив його скасувати і прийняти постанову, якою у позові відмовити.
В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з ВМД документів було встановлено, що у поданих до митного контролю та митного оформлення документах наявні розбіжності.
Так, згідно копії коносаменту від 02.06.2020 №038RUN1714837 в якості вантажоодержувача товару зазначено - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ). Однак, в договорі купівлі-продажу від 17.03.2020 №0317 та інших товаросупровідних документах, наданих декларантом до митного контролю та оформлення, одержувачем товару є ТОВ «Завод Промлит» (м. Нововолинськ, вул. Шахтарська, 49).
Окрім того, встановлено, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме: в банківському платіжному дорученні в іноземній валюті або банківських металах від 20.05.2020 №15 в графі 71 «Комісійні за переказ утримати» вказано про сплату таких комісійних за переказ за рахунок платника коштів, тобто за рахунок ТзОВ «Завод Промлит».
Так, поданий до митного контролю та оформлення платіжний документ від 20.05.2020 №15 містить інформацію про платіж на умовах ОUR (комісійні витрати сплачує платник), що не включено до митної вартості за МД №UА205100/2020/005593.
Зважаючи на вказане, інспектором митниці направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою про надання у 10-ти денний термін наступних додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості:
- висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;
- копію митної декларації країни відправлення;
- транспортних перевізних документів, що стосуються маршруту перевезення товару та його вартості до митного кордону України.
Декларантом на вимогу митниці надіслано заяву, відповідно до якої повідомлено про відсутність витребуваних документів, а саме «На Ваше електронне повідомлення щодо додаткових документів стосовно підтвердження митної вартості інформуємо, що поданий перелік документів по МД №17А205100/2020/005593 є вичерпним. Будь яких інших документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару подати не має змоги».
Таким чином, декларантом не було надано ані копії митної декларації країни відправлення, ані транспортних перевізних документів, що стосуються маршруту перевезення товару та його вартості до митного кордону України, ані висновків щодо якісних та вартісних характеристик товарів, підготовлених спеціалізованою експертною установою.
Згідно з положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України, а також вимогами ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до вимог ст. 55 та ст.57 на основі проведення консультації, а також враховуючи не надання декларантом витребуваних документів для підтвердження заявленої митної вартості т/з, митницею повідомлено декларанта про намір прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МКУ на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби.
Таким чином, за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, а також враховуючи відмову декларанта подавати інші документи, митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості №UА205100/2020/000006/1 від 21.07.2020, згідно якого митну вартість визначено на рівні 20 400 дол. США на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби згідно МД UА205100/2020/004322 від 10.06.2020.
Звертає увагу суду, що МД UА205100/2020/004322 від 10.06.2020, яка була використана митницею при коригуванні митної вартості ввезеного товару, оформлена за 1 методом визначення митної вартості ТзОВ «Завод «Промлит» за тим же контрактом від 17.03.2020 №0317.
Таким чином, декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг 21.07.2020 згідно МД UА205100/2020/005647 з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.
Також зазначає, що посилання суду на свідоцтво про знищення видане 23.04.2020 яке на момент прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 21.07.2020 №  UA205100/2020/000006/1 у митниці було відсутнє тому суд першої інстанції не повинен брати його до уваги. Також разом з відповіддю на відзив відповідачу не було надіслано дане свідоцтво про знищення від 23.04.2020, а надіслали два одинакові переклади рахунку-проформи.
В рішенні про коригування митної вартості товарів від 21.07.2020 №  UA205100/2020/000006/1 у графі 33 рішення вказана митна декларація відповідно до цінової інформації ЄАІС яка була взята за основу для визначення митної вартості товарів (копія якої знаходиться в матеріалах справи).
В графі 33 рішення про коригування митної вартості товару від 21.07.2020 №  UA205100/2020/000006/1 міститься достатня інформація щодо числового значення скоригованої митницею митної вартості товару, а саме на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби згідно МД UA205100/2020/004322 від 10.06.2020 згідно якого митну вартість визначено на рівні 20400 дол. США.
Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що МД UA205100/2020/004322 від 10.06.2020, яка була використана митницею при коригуванні митної вартості ввезеного товару, оформлена за 1 методом визначення митної вартості ТзОВ «Завод «Промлит» за тим же контрактом від 17.03.2020 №0317.
Окрім того, звертає увагу суду на той факт, що у повідомленні декларанту та у рішенні про коригування митної вартості товарів від 21.07.2020 № UA205100/2020/000006/1 було вказано на розбіжності, що в коносаменті від 30.06.2020 №038RUN1714865 в якості вантажоодержувача товару зазначено - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт ID НОМЕР_2 ) з іншими товаросупровідними документами.
У митній декларації країни відправлення вказується відправник та отримувач товару, його вартість, умови поставки, тобто її надання могло дати роз`яснення щодо розбіжностей зазначених у коносаменті від 30.06.2020 №038RUN1714865 де в якості вантажоодержувача товару зазначено – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт ІD НОМЕР_2 ), та чи були задіяні треті особи.
Таким чином, вважає висновки суду щодо відсутності у митниці правових підстав витребування додаткових документів необгрунтованими.
Одночасно зазначає, що митним органом було встановлено, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме в банківському платіжному дорученні в іноземній валюті або банківських металах від 20.05.2020 №15 в графі 71 «Комісійні за переказ утримати» вказано про сплату таких комісійних за переказ за рахунок платника коштів, тобто за рахунок ТОВ «Завод «Промлит».
Доведення складових числового значення митної вартості є обов`язковим при заявленні такої митної вартості за 1 методом (за ціною договору), оскільки вказане прямо передбачено ч.10 ст. 58 МК України.
Звертає увагу суду на те, що обов`язок доведення митної вартості ціни товару покладений на позивача. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.05.2020 №К/9901/704/20.
Згідно положень митного законодавства саме декларант зобов`язаний надавати точні відомості про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомості, необхідні для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
При цьому, митниця зобов`язана перевіряти всі документи, подані в митних цілях, для забезпечення дотримання вимог митного законодавства України при ввезенні товарів.
З огляду на наведене вище, вважає прийняте рішення про коригування митної вартості UA205100/2020/000006/1 від 21.07.2020 таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.
Крім того вважає, що не співмірними витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 1000,00 грн, оскільки не надано документів, які б містили детальний опис наданих послуг адвокатом позивачу.
Також звертає увагу суду, що в січні 2021 року від ТзОВ «Завод «Промлит» до Волинського окружного адміністративного суду було подано 12 аналогічних позовів, а тому підготовка окремого позову не вимагала значних зусиль та затрат.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Позивачем надано суду відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує щодо доводів апелянта та просить залишити судове рішення без змін.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що 17.03.2020 між ТзОВ «Завод «Промлит» (покупець) та фірмою NY Baltic Auto Shipping Inc., США (продавець) укладено контракт (договір) №0317, за умовами якого продавець зобов`язаний продати, а покупець - прийняти та оплатити товар, назва та кількість якого вказується на інвойсі. Відповідно до пункту 2.1 контракту сторонами погоджено умови поставки DAF - кордон України за правилами Інкотермс-2010. Згідно з пунктом 2.2 контракту, з урахуванням додаткової угоди від 18.04.2020 №1, продавець одночасно з партією товару надає такі документи: інвойс, інвойс-проформа, реєстраційні документи. Ціна на товар встановлюється в доларах США і вказується в інвойсі та специфікації (пункт 3.1 контракту). Загальна вартість контракту складає суму специфікацій (пункт 3.2 контракту, з урахуванням додаткової угоди від 18.05.2020 №2). Відповідно до специфікації від 18.05.2020 №2 ціна товару становить 207876,00 доларів США за 12 автомобілів Mercedes-Benz Sprinter (по 17323,00 долари США за кожний) на умовах DAF - кордон України. В контракті від 17.03.2020 №0317 (пункт 4.2) та в специфікації від 18.05.2020 №2 вказано про повну передоплату за товар; при цьому всі податки, збори, інші витрати і формальності, у тому числі банківські, пов`язані з відправкою товару в країні відвантаження, сплачує продавець.
20.07.2020 для митного оформлення в режимі імпорту вантажного автомобіля MERSEDES-BENZ, моделі SPRINTER 4500, ідентифікаційний номер (номер кузова) – НОМЕР_3 , тип кузова – шасі з одинарною кабіною, загальна кількість місць - 2, призначення – перевезення вантажів по дорогах, календарний рік виготовлення – 2018, декларант ТзОВ «Завод «Промлит» подав МД № UA205100/2020/005593 (а.с. 17-18), в графі 42 якої зазначено фактурну вартість автомобіля 17323,00 долари США. Митну вартість визначено за першим методом (графа 43); основа для нарахування становить 473967,67 грн (або 17323,00 долари США за курсом Національного банку України станом на дату подання митної декларації). До митної декларації додано такі документи: 
- рахунок – проформу від 13.07.2020 №498739/8;
- рахунок – фактуру від 18.05.2020 №498739;
- коносамент від 30.06.2020 №038RUN1714865;
- декларацію про походження від 18.05.2020 №498739;
- свідоцтво про реєстрацію т/з від 23.04.2020 № НОМЕР_4 ;
- банківський платіжний документ від 20.05.2020 №15;
- висновок про якісні характеристики товару від 15.07.2020 №3-68/2;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) від 17.03.2020 №0317;
-  специфікацію №2 від 18.05.2020; 
- додаткові угоди від 18.04.2020 №1 та від 18.05.2020 №2;
- інші документи.
13.07.2020 Продавцем виписано інвойс-проформу №498739/8 на автомобіль марки MERSEDES-BENZ, моделі SPRINTER 4500, номер кузову - НОМЕР_3 за ціною – 17323,00 доларів США (а.с.25) та інвойс №498739 від 18.05.2020 на 12 автомобілів, зокрема і на вищевказаний (а.с. 26-27).
Позивач провів розрахунок за придбаний товар, сплативши компанії NY Baltic Auto Shipping 17323,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №15 від 20.05.2020 на загальну суму 207876,00 доларів США (а.с. 29).
Згідно матеріалів справи, здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, в електронному повідомленні декларанту митницею запропоновано подати такі документи: копію митної декларації країни відправлення; транспортні перевізні документи, які стосуються маршруту перевезення товару та його вартості до митного кордону України; висновки щодо якісних та вартісних характеристик товару, підготовлені спеціалізованою експертною установою. При цьому митниця вимогу про надання документів обґрунтовувала виявленням розбіжностей і неточностей у поданих документах. На електронне повідомлення митниці декларант інформував відповідача про те, що поданий разом із МД №UA205100/2020/005593 від 20.07.2020 перелік документів є вичерпним; будь-які інші документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, товариство подати не має змоги.
21.07.2020 Волинською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205100/2020/000005/1 (а.с. 13-14) та сформовано картку відмови №UA205100/2020/00091 від 21.07.2020 у прийнятті митної декларації.
Як зазначено у графі 33 цього рішення документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також документи містять розбіжності (в копії коносаменту як вантажоодержувачем товару зазначено « ОСОБА_2 », однак в контракті від 17.03.2020 №0317 та інших товаросупровідних документах одержувачем товару є ТзОВ «Завод «Промлит»). У зв`язку із спрацюванням ризиків Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГААТ 1994 року, вимогами частини шостої статті 54 МК України, зважаючи на неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта) митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України. Відповідно до цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів (ЄАІС) митна вартість становить 20400,00 доларів США (МД №UA205100/2020/004322 від 10.06.2020. Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статті 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.
21.07.2020 декларант подав МД №UA205100/2020/005647 (а.с. 15-16), за якою імпортований автомобіль випущено у вільний обіг з наданням гарантій відповідно до розділу Х МК України.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Вимогами ч. 1 ст. 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. 
Відповідно до п. 1 ч. 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 5 статті 54 МК України визначено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
Вимогами ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з ч. 4 ст. 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Як вірно зазначено судом, із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару – вантажного автомобіля – за основним методом – за ціною договору (контракту).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд дійшов правильного висновку про те, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару. 
Вимогами ч. 6 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2)  неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 53 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України – декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України). 
Частиною 5 статті 58 МК України передбачено, що ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України. 
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, що наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд вірно зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом – за ціною договору (контракту) ТзОВ «Завод «Промлит» подало разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (зовнішньоекономічний договір (контракт) та додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс), рахунок-проформу; банківський платіжний документ, що стосуються придбаного товару (рахунок сплачено)).
Колегія суддів погоджується з висновком суду, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом. Так зовнішньоекономічний договір (контракт) від 17.03.2020 №0317 містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; специфікація №2 від 18.05.2020, яка є невід`ємною частиною договору від 17.03.2020 №0317, визначає загальну вартість 12 автомобілів Mercedes-Benz Sprinter - 207876,00 доларів США, а також ціну за окремо взятий автомобіль - 17323,00 долари США за кожний; в рахунку-проформі від 13.07.2020 №498739/8 вказано ту ж саму вартість автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, номер кузова НОМЕР_5 - 17323,00 долари США. У цьому документі зазначено ідентифікаційні ознаки товару, ціну. Аналогічна вартість товару вказана і в графі 42 МД №UA 205100/2020/005593 від 20.07.2020. Такі ж відомості містить рахунок-фактура (інвойс) від 18.05.2020 №498739. Доказом оплати є платіжне доручення в іноземній валюті від 20.05.2020 №15 (а.с. 29), за яким можна ідентифікувати сторін зовнішньоекономічної операції купівлі-продажу та суму коштів, що відповідає вартості товару за рахунком-фактурою (інвойсом) від 18.05.2020 №498739.
Отже, вказаними документами підтверджується, що вартість оцінюваного товару становить 17323,00 долари США та вони не мають будь-яких розбіжностей в числових значеннях вартості автомобіля.
Також, як вірно зазначено судом, з інших документів, поданих при митному оформленні, зрозуміло, що продавцем товару є фірма NY Baltic Auto Shipping Inc., США, а покупцем – ТзОВ «Завод «Промлит»; усі товаросупровідні документи оформлені саме цією компанією, а тому сумніви відповідача щодо учасників зовнішньоекономічної операції не знаходять підтвердження матеріалами справи. 
Судом також враховано, що згідно з умовами контракту, доставка товару здійснювалась за умовами поставки DAF – кордон України (в редакції Інкотермс 2010). Умови поставки DAF Інкотермс 2010, що перекладається «поставка в пункті», передбачають максимальні обов`язки продавця – доправити товар у місце призначення. Тобто, вказана назва пункту призначення означає, що продавець виконав свої зобов`язання щодо поставки, коли надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту. Згідно з умовами поставки Інкотермс 2010 продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в пункт призначення, виконати експортне митне оформлення для вивезення товару з оплатою експортних мит і зборів у країні відправлення. Продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні. Ціна DAF означає, що контрактна (інвойсова) ціна за товар, включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів та вартості доставки (фрахту) до пункту призначення. 
Таким чином, вірним є висновок суду про те, що вимога митного органу надати транспортні (перевізні) документи, що стосуються маршруту перевезення товару та його вартості до митного кордону України є необґрунтованою. 
Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.
Також необґрунтованою є і вимога митниці щодо надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, адже інформація про надання висновку про якісні характеристики товару відображена і в МД № UA205100/2020/005593 від 20.07.2020, і в картці відмови №UA205100/2020/00091. Крім того відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. В процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.  
Судом також враховано, що ціна продажу імпортованих товарів – це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Рахунок-проформа від 13.07.2020 № 498739/8 та рахунок-фактура (інвойс) від 18.07.2020  №498739 підтверджують ту обставину, що позивач придбав оцінюваний товар за ціною 17323,00 долари США. 
Також суд вірно не прийняв до уваги зауваження у відзиві на позовну заяву щодо невключення ТзОВ «Завод «Промлит» до митної вартості комісійних витрат за переказ коштів при оплаті за товар згідно з платіжним дорученням в іноземній валюті від 20.05.2020 №15 за рахунок платника, оскільки ні в повідомленні декларанту, ні у спірному рішенні немає таких доводів митниці, тому відповідач не може виправдовувати рішення про коригування митної вартості тими аргументами, про які не йшла мова на етапі його прийняття.
З урахуванням наведеного, висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, є безпідставними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. 
Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд вірно зауважив, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
При вирішенні спору судом враховано, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. 
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази ЄАІС Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
При прийнятті спірного рішення відповідач використав інформацію ЄАІС митних органів та навів номер і дату митної декларації, митну вартість з якої взято за основу. При цьому суд звертає увагу, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників ЄАІС.  
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митниця повинна обґрунтувати (довести) законність свого рішення, яке не може ґрунтуватися на припущеннях та сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом. 
Таким чином, правильним є висновок суду про те, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом – за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу, при цьому відповідач не надав жодного документа, який би підтвердив митну вартість товару, скориговану ним за резервним методом.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що підстави вважати, що рішення відповідача від 21.07.2020 №UA205100/2020/000006/1 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо розміру витрат за надання професійної правничої допомоги, оскільки вірним є висновок суду першої інстанції про те, що враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін), час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг та їх обсяг, а також заперечення відповідача, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року по справі №  140/139/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	В. В. Ніколін