ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5323/21 Справа № 210/5615/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Бондар Я.М.,
суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання-Кислиця І.В.
сторони:
заявник- ОСОБА_1 
стягувач- ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні,порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2021 року, постановлену суддею Ступаком С.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст ухвали складено 05 березня 2021 року,-
ВСТАНОВИВ: 
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню частково.
Просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ виданий Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу від 03.12.2018 року у справі №210/5615/18 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 25 863,56 грн., нарахованої за період з 18.03.2019 року по 21.10.2020 року.
В обґрунтування заяви боржник ОСОБА_1 зазначив, що 25.06.2011 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , за час якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
03.12.2018 року Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено судовий наказ у справі №210/5615/18, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дітей – ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в розмірі 1/3 частина від заробітку (доходу) позивача, щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04.10.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. 
Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 21.09.2020 року у справі №210/2100/20 було зменшено розмір аліментів, які стягуються відповідно до Судового наказу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року №210/5615/18, з ОСОБА_1 з 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) до 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу), на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дочкою повноліття. 
Припинено нарахування аліментів за Судовим наказом Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року №210/5615/18. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 квітня 2020 року і до досягнення донькою повноліття. 
Боржник зазначив, що оскільки з 18.03.2019 року донька ОСОБА_3 , на утримання якої з боржника були стягнути аліменти, фактично проживає з боржником, який її повністю утримує та забезпечує всім необхідним, у тому числі, медичним обслуговуванням, стягувач ОСОБА_2 втратила право на стягнення аліментів у відповідній частині. 
Однак, відповідно до довідки - розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданої начальником Павлоградського МР ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), за період з березня 2019 року по жовтень 2020 року Боржнику державним виконавцем були нараховані аліменти у розмірі 51 727,13 грн. 
Вказаний розмір аліментів був нарахований Боржнику до сплати на утримання двох дітей, хоча з 18.03.2019 року одна з дочок сторін, ОСОБА_3 , постійно проживає з Боржником, а отже Стягувач втратила право на стягнення аліментів з Боржника у тій частині, яка передбачена на утримання ОСОБА_3 , тобто на половину вищезазначеної суми, а саме 51727,13/2=25863,56 грн.
На переконання Боржника, вищевикладене у своїй сукупності свідчить про те, що з моменту початку фактичного проживання доньки ОСОБА_3 із Боржником, Стягувач втратила право на стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , а тому судовий наказ Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 03.12.2018 року у справі №210/5615/18 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі 25 863,56 грн., нарахованих за період з 18.03.2019 року по 21.10.2020 року.
Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2021 року заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню частково залишена без задоволення.
Заявник ОСОБА_1 , будучи незгодним з винесеною ухвалою подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі задовольнити його заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню частково.
При цьому, скаржник звертає увагу на те, що підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню в частині є припинення права стягувача на стягнення аліментів на одну з дочок, оскільки після винесення судового наказу дитина проживає постійно із боржником та знаходиться на його повному утриманні.
Заявник наголошує на тому, що у разі стягнення аліментів на підставі судового наказу боржник фактично позбавляється можливості скасування цього наказу, це зумовлює необхідність застосування інших юридичних інструментів для захисту прав та інтересів боржника, оскільки в протиправному випадку буде мати місце перевага однієї сторони над іншою, дисбаланс інтересів боржника та стягувача, що може призвести й до протиправного збагачення однієї сторони за рахунок іншої, тому він вважає, що ст.432 ЦПК України є тим самим інструментом, який може вирішити спірне питання у процесі стягнення аліментів на підставі судового наказу.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх дискреційних повноважень та неправильно тлумачить норми процесуального закону, оскільки суд на власний розсуд фактично обмежив підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню певним конкретним переліком, який законом не передбачений.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку заявника ОСОБА_1 , який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, представника стягувача ОСОБА_2 – адвоката Мотрука Р.В., який заперечував проти задоволення скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін у зв`язку з її законністю та обґрунтованістю, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Cудом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04 жовтня 2018 року до Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_2 із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 1-2).
Згідно Судового наказу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року, по справі №210/5615/18, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 04.10.2018 року і досягнення дітьми повноліття. (а.с.23) 
16 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу. (а.с.30)
Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Літвіненко Н.А. від 18 січня 2019 року заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику та роз`яснено, що він відповідно до вимог ч.ч.7, 8 ст.170 ЦПК України, має право звернутись до суду з позовом до стягувача щодо звільнення від сплати аліментів або зменшення їх розміру, перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами шляхом подання відповідної заяви. (а.с.28)
06 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами (а.с.36).
Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Літвіненко Н.А. від 12 березня 2019 року в задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 03 грудня 2018 року у справі №210/6515/18 про стягнення аліментів, відмовлено (а.с.71-72).
09 квітня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами (а.с. 80-83).
Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Літвіненко Н.А. від 12 квітня 2019 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами відмовлено (а.с.85). 
Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.04.2019 року.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2019 року скасовано та цивільну справу по заяві ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами направлено до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України (а.с.124-125).
Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Літвіненко Н.А. від 19 листопада 2019 року заявлено самовідвід від розгляду вказаної справи (а.с.132).
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2019 року вказана справа надійшла до провадження судді Ступака С.В. (а.с.133)
Ухвалою судді Ступака С.В. від 22 листопада 2019 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами (а.с.134).
11 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про залишення без розгляду поданої заяви про перегляд судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами (а.с.191).
Ухвалою суду від 17 вересня 2020 року заяву  ОСОБА_1 про перегляд судового наказу у зв`язку із нововиявленими обставинами залишено без розгляду (а.с.193).
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року, у справі №210/2100/20 було зменшено розмір аліментів, які стягуються відповідно до Судового наказу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року №210/5615/18, з ОСОБА_1 з 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) до 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу), на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дочкою повноліття. 
Припинено нарахування аліментів за Судовим наказом Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року №210/5615/18. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 квітня 2020 року і до досягнення донькою повноліття. 
Матеріалами справи встановлено, що стягнення аліментів з боржника ОСОБА_1 здійснюється, починаючи з 04.10.2018 року на підставі виконавчого листа №210/5615/18 від 03.12.2018 року виданого Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу. 
Відповідно до Довідки – розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданої начальником Павлоградського МР ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_1 має заборгованість за період з 08.10.2018 року по 22.10.2020 року, яка складає 37201,91 грн.
Суд першої інстанції, відмовляючи заявнику ОСОБА_1 в задоволенні його заяви про визнання виконавчого документу частково таким, що не підлягає виконанню, виходив з недоведеності заявником обставин для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню в розумінні положень ст.432 ЦПК України.
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції і не може погодитись із доводами скаржника, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.
За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.
У відповідності до положень ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.
Крім того, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.
Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Аналогічний правовмий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі №520/1466/14-ц.
Таким чином, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.
Згідно ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
Положеннями ст.18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до норм ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу – із дня подання такої заяви. 
Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Судом встановлено, що заочним рішенням судді Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року, у справі №210/2100/20, зменшено розмір аліментів, які стягуються на підставі Судового наказу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року №210/5615/18, з ОСОБА_1 та припинено нарахування аліментів за цим Судовим наказом. 
За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів, або звільнення від заборгованості по аліментам, відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. 
Припинення стягнення аліментів за Судовим наказом від 03 грудня 2018 року №210/5615/18 відбулося після набрання законної сили заочним рішенням Дзержинського районного суду від 21.09.2020 року. 
Положеннями ч.2 ст.197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Думку заявника ОСОБА_1 про те, що втрата стягувачем ОСОБА_2 права на стягнення аліментів на доньку ОСОБА_5 , 2013 року народження, у зв`язку з її проживанням із батьком ОСОБА_1 є підставою для визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню в частині, віднесено нормами ч.2 ст.432 ЦПК України до інших причин, з яких суд може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню частково, колегія суддів вважає невірною, оскільки, як зазначалось вище, припинення стягнення з ОСОБА_1 аліментів за Судовим наказом від 03 грудня 2018 року на доньку ОСОБА_5 відбулося вже після набрання законної сили заочним рішенням Дзержинського районного суду від 21.09.2020 року.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 01 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: