КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
єдиний унікальний номер справи: 752/23612/2020 
номер провадження: 33/824/1464/2021
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ                              УКРАЇНИ

14 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді Білич І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
 
Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що 22 жовтня 2020 року він був зупинений працівниками поліції, які перебували на службовому автомобілі «Mitsubishi Outlander». Після проведення огляду, вказані співробітники поліції повідомили що він нібито має ознаки наркотичного сп`яніння, після чого він висловив готовність поїхати до медичного закладу та пройти медичний огляд. Інший екіпаж поліції на службовому автомобілі «Toyota Prius», який оформлював протокол,  не вжив заходів із виявлення ознак наркотичного сп`яніння у нього, а почав одразу складати протокол про адміністративне правопорушення зі слів тих працівників поліції, які дійсно зупинили транспортний засіб. Вказував, що співробітниками поліції, які фактично зупинили його транспортний засіб не було дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в присутності свідків не проводився огляд на стан сп`яніння, свідки не підтверджували наявність у  нього (водія)  ознак наркотичного сп`яніння, які вказані в протоколі, а саме: порушення мови, координації рухів, відсутності реакції зіниць очей на світло, а лише констатувалась інформація отримана від інших поліцейських та будо зафіксовано відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, яка була викликана виключно протиправністю дій співробітників поліції та необхідністю термінової доставки ліків малолітній дитині.  Наголошував також і на тому, що відеозапис не фіксує ані моменту зупинки автомобіля, ані виявлення поліцейськими ознак сп`яніння у водія. 
Так, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення  він чітко називається та висловлює власну позиції щодо відмови від проходження огляду за результатами двогодинного його затримання, що спростовує інформацію про порушення мови у скаржника, наведену в протоколі про адміністративне правопорушення; стоїть та пересувається без ознак похитування/зміни напрямку руху/заточення тощо та займає вірну позиції відносно обстановки навколишнього середовища та присутніх осіб, що спростовує інформацію про порушення координації рухів скаржника, наведену в протоколі про адміністративне правопорушення; стоячи поблизу елементу світлової зовнішньої реклами, реагує на звернення до нього співробітників поліції та стежить за напрямком рухів відносно нього в т.ч. відеокамери з нагрудного знаку поліцейського, що спростовує інформацію про відсутності реакції зіниць очей на світло скаржника, наведену в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказував також і на тому, що судом першої інстанції не витребувано доказів, а саме повного відеозапису з нагрудної камери інспектора роти 3 батальйону 2 УПП в м. Києві ДПП лейтенанта Куца А.Ю.
В обґрунтування апеляційної скарги посилався також на ст. 251 КУпАП та статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
 
У судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримав  доводи апеляційної скарги. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Винуватість ОСОБА_1 у відмові проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за фактичних обставин, встановлених у постанові, доведена наявними у справі належними та допустимими доказами, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні яким надано належну оцінку судом першої інстанції.
З даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 019899 від 22 жовтня 2020 р. встановлено, що інспектором роти 3 батальйону 2 полку 1 УПП у м. Києві ДПП лейтенантом Куцом А.Ю. у водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», н.з. НОМЕР_2 , були виявлені такі ознаки наркотичного сп`яніння, як: порушення мови, координації рухів, відсутність реакції зіниць очей на світло. Від проходження в установленому законом порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння, запропонованого працівником поліції він відмовився (а.с. 1).
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 запрошені працівниками поліції в якості свідків, засвідчили вищевикладені обставини (а.с. 2).
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння також підтверджуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Так, з даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 у присутності свідків запропоновано пройти медичний огляд у лікарні з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, оскільки, як пояснили працівники поліції, мають підстави вважати, що останній керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 від проходження огляду у медичному закладі відмовився ( а. с 3). 
Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення,письмовими поясненнями свідків, відповідно до яких, вони були свідками того, як водій відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку, відеозаписом, наданим працівниками поліції, відповідно до якого, працівники поліції запропонували водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак останній  в присутності двох свідків відмовився від проходження  такого огляду.
Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Кваліфікація дій ОСОБА_1 судом першої інстанції за ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильною.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливими, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так й іншими особами.
Доводи апеляційної скарги  в частині того, що протокол про адміністративне правопорушення повинні складати працівники поліції, які вперше зупинили ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції відхиляє, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи. Наявний запис з бодікамери поліцейського не містить  обставин про які зазначеного скаржником в скарзі.
Не можуть бути підставою для скасування постанови  і доводи апеляційної скарги в частині  не витребування  судом першої інстанції повного запису портативного відео реєстратора, оскільки  згідно до відповіді Департаменту патрульної поліції - інформація, яка зафіксована із використанням портативних  відеореєстраторів, працівниками поліції із обмеженим терміном зберігання, яке здійснюється згідно технічних характеристик виробника  програмного забезпечення та нормативно-правових актів не перевищує більше 30 діб з моменту фіксування події на відповідний  прилад.
У той же час, з наданого відеозапису у матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 пропонували направитись для огляду до лікаря, на що він категорично відмовився, та засвідчив на відео, що наслідки  такої відмови йому теж зрозумілі.
Відповідно до ст. 266 КУпАП, у  разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду  в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків  складає  протокол  про  адміністративне правопорушення, у якому  зазначає  ознаки  сп`яніння  і  дії водія щодо ухилення від огляду. 
Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на предмет наркотичного сп`яніння в медичному закладі, відсутні підстави вважати, що працівниками поліції порушено ст. 266 КпАП України. 
Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, в даному випадку ОСОБА_1 допущено факт ухилення від проходження огляду. Доводи щодо недовіри до екіпажу патрульної поліції, судом також відхиляються, оскільки водій не був позбавлений можливості пройти огляд в закладі охорони здоров`я, куди був направлений.
 
Доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, судом відхиляються, оскільки відповідно до пункту 12 розділу ІІ вище вказаної Інструкції, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно із ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження).
Таким чином, патрульним поліцейським лише виявляються підстави вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а не проводиться сам огляд.
З вказаних підстав і відхиляються доводи щодо того, що на відео не вбачається зазначених в протоколі ознак наркотичного сп`яніння, оскільки визначення такому стану дає лише лікар, на підставі біологічних зразків особи.
Крім того ОСОБА_1 були роз`яснені наслідки відмови від проходження медичного огляду, доказів, що водій не перебував у стані, який йому інкриміновано, суду також не надано.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Відтак, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення немає.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -        
 
п о с т а н о в и в  :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову  Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року залишити без змін.
  Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: