Ухвала
Іменем України 
16 вересня 2021 року
м. Київ
справа № 278/1223/20
провадження № 51– 4501 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури, ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 червня 2021 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Стаханів, Луганської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК. 
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої  та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 25 січня 2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 296 КК до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 10 квітня 2020 року, близько 14:15 год зайшов на подвір`я Глибочицької сільської ради, що по вул. Михайла Грушевського, 2, с. Глибочиця, Житомирського району, Житомирської області, де в цей час повинна була розпочатися 28 сесія 7 скликання депутатів Глибочицької сільської ради.
У цей же час та місці ОСОБА_5 , тримаючи у руках металеве відро, наповнене відсівом піску та дрібного каміння, ігноруючи загальноприйняті норми поведінки в громадському місці, що виразилось у зневажливому ставленні до громадської моралі та виявляючи особливу зухвалість, перебуваючи у громадському місці, де зібралися депутати Глибочицької сільської ради та голова Глибочицької сільської ради ОСОБА_6 , в присутності свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2004 року народження, який знімав все на відео за допомогою свого мобільного телефону, грубо порушив громадський порядок, а саме висипав в обличчя ОСОБА_6 із відра відсів піску та дрібного каміння таким чином, що відсів потрапив останньому в очі, на волосся, одяг, спричинивши останньому травму обох очей. Після чого ОСОБА_5 почав ображати ОСОБА_6 та депутатів Глибочицької сільської ради брутальною лайкою, не реагуючи на зауваження останніх.
В подальшому ОСОБА_5 , висловлюючи погрози в сторону голови Глибочицької сільської ради ОСОБА_6 та депутатів сільської ради, разом із своїм неповнолітнім сином покинув територію сільської ради.
Апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а вирок суду – без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі винного внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. На думку прокурора, засуджений своєї вини не визнав, не розкаявся, протягом усього судового розгляду запевняв, що будь-якої вини в його діях не має, та навіть пишався тим, як висипав пісок на сільського голову у присутності депутатів. Вказані порушення залишились поза увагою суду апеляційної інстанції, тому його рішення не відповідає вимогам ст. 419 КПК та підлягає скасуванню.
Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кримінально-правова оцінка його діянь за ч. 1 ст. 296 КК  у касаційній скарзі не оспорюється. 
Доводи прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_5 покарання є непереконливими та не наведено обставин очевидно не справедливого покарання визначеного судом.
На думку колегії суддів, суд апеляційної інстанції в межах повноважень та                     в порядку, визначеному ст. 404 КПК, доводи прокурора належним чином перевірив, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь та з урахуванням вимог ч. 2 ст. 419 КПК, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, зазначив в ухвалі підстави, на яких визнав її необґрунтованою.
Відповідно до статей 50, 65 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Апеляційний суд, спростовуючи наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи, які є фактично аналогічними доводам у касаційній скарзі, дійшов обґрунтованого висновку, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 296 КК врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК відноситься до категорії нетяжких, особу засудженого, а саме те, що він раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, інвалід ІІ групи, за місцем проживання характеризується позитивно, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, позицію потерпілого, який не наполягав на суворості покарання, призначив покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.
Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком апеляційного суду та вважає, що призначене ОСОБА_5 місцевим судом покарання за ч.1 ст.296 КК, залишене без змін судом апеляційної інстанції, є обґрунтованим і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів та відповідає положенням статей 50, 65 КК. 
Підстав вважати призначене покарання явно несправедливим через м`якість колегія суддів не вбачає. Відсутні такі доводи і в касаційній скарзі прокурора.
Зміст ухвали апеляційного суду відповідає нормам статей 370, 419 КПК, вона  є належним чином вмотивованою та обґрунтованою.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону,  які були би безумовними підставами для зміни або скасування судового рішення, у касаційній скарзі прокурора не наведено.  
Отже, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали апеляційного суду з мотивів, зазначених у касаційній скарзі прокурора, а тому вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Житомирської обласної прокуратури, ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 червня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді

 
ОСОБА_1                       ОСОБА_2                         ОСОБА_3