ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/6240/21                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ про    визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до  суду   з позовом, в якому просила:
- визнати неправомірними дії державних виконавців Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови про відкриття провадження від 13 квітня 2020 року у виконавчому провадженні №61816482 про стягнення виконавчого збору у розмірі 45 771,08 гривень, постанови про арешт коштів боржника від 30 листопада 2020 року та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та скасувати постанови  та інші доходи боржника від 24 грудня 2020 року;
- визначити протиправними та скасувати постанови державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постанови про відкриття провадження від 13 квітня 2020 року у виконавчому провадженні №61816482 про стягнення виконавчого збору у розмірі 45 771,08 гривень, постанову про арешт коштів боржника від 30 листопада 2020 року та звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 24 грудня 2020 року. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення її недоліків, шляхом подання до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням причин пропуску такого строку.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, 
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апелянт зазначає, що позовна заява подана засобами поштового зв`язку 03 березня 2021 року, а не 09 березня 2021 року, як зазначив суд першої інстанції.
Крім того, наголошує, що з оскаржуваними постановами позивач ознайомився 02 березня 2021 року, після чого одразу було подано позовну заяву з посиланням на них та наданням копій вказаних постанов, без яких не можливо встановити дійсні обставини справи.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
За приписами частини 1  статті 171 КАС України  суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи подано позовну заяву у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Частиною 1  статті 169 КАС України  передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених  статтею 160 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до частини 1  статті 122 КАС України    позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частиною 2    статті 122 КАС України    для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Частиною 3    статті 122 КАС України    передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені    статтею 287 КАС України.
Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (частина 1    статті 287 КАС України).
Відповідно до пункту 1 частини 2    статті 287 КАС України    позовну заяву може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до частини 2    статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За приписами пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у  встановлений  судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги стосовно дати подання позовної заяви, колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять лише копію позовної заяви без доданих до неї документів, а тому у суду апеляційної інстанції відсутня можливість встановити чи була подана позовна заява 09 березня 2021 року безпосередньо до суду чи направлена засобами поштового зв`язку. Разом з цим, апелянтом надано квитанцію ПАТ «Укрпошта» про направлення рекомендованого листа до Окружного адміністративного суду, яка датована 03 березня 2021 року.  Відтак, колегія суддів приймає доводи апелянта про невідповідність висновків суду першої інстанції щодо дати подання позовної заяви обставинам справи.
Надаючи оцінку підставам пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів виходить з наступного.
Залишаючи без руху позовну заяву та згодом повертаючи її позивачу суд першої інстанції виходив з того, що позивачеві ще станом на 13.01.2021 було відомо про наявність виконавчого провадження № 6022292, оскільки листом від 13.01.2020 №К-5860-УГЛ Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві повідомило позивача про перебування на виконанні у Дніпровському РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) з 13.04.2020 виконавчого провадження № 61816482 з примусового виконання постанови № 60222928 від 04.10.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відділу залишку виконавчого збору.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що матеріали позовної заяви містять копію адвокатського запиту представника позивача від 19.02.2021, з якого вбачається, що позивачеві станом на 19.02.2021 вже було відомо про наявність обставин, які стали підставою звернення до суду, а тому навіть обраховуючи 10 денний строк звернення до суду з даним позовом з моменту складання адвокатського запиту - 19.02.2021, то такий строк минув 04.03.2021, проте до суду з даним позовом позивач звернулась лише 09.03.2021.
В свою чергу, апелянт не заперечує наявність відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві від 13 січня 2021 року з приводу відкритого виконавчого провадження, однак, зауважує, що до вищевказаної відповіді не було додано жодного підтверджуючого документа вказаним обставинам.
Позивач вказує, що після отримання такої відповіді без підтверджуючих документів, без надання ідентифікатору доступу для отримання копій постанов, позивач та представник позивача неодноразово зверталися до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ для отримання підтверджуючих документів. У зв`язку з скасуванням прийому громадян у Дніпровському РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) у зв`язку з карантинними обмеженнями, отримати оскаржувані постанови вдалося лише 02 березня 2021 року, що підтверджується розпискою.
Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять відповідних листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві від 13 січня 2021 року та адвокатського запиту від 19 лютого 2021 року, на які послався суд першої інстанції, разом з цим, з встановлених судом обставин не вбачається, що до 02 березня 2021 року позивач мав у розпорядженні оскаржувані постанови.
Відповідно до частини 1 статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Пунктами 4, 5 частини 4 статті 160 КАС України визначено, що в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
За приписами частини 4 статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
На переконання колегії суддів обізнаність позивача про прийняття спірних рішень не свідчить про те, що позивач був обізнаний із усіма фактичними обставинами справи та мав реальну можливість оскаржити їх у судовому порядку та обґрунтувати підстави незгоди з цими рішеннями.
При цьому, доводи позивача про те, що він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та отримав у розпорядження копії оскаржуваних постанов 02 березня 2021 року, були наведені останнім ще у позовній заяві та судом першої інстанції не спростовувалися.
Водночас, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження того, що позивач ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та отримав оскаржувані рішення в інший строк ніж 02 березня 2021 року.
Відповідно до  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з усталеною позицією Європейського суду з прав людини у справах, які стосуються порушень статті 6 Конвенції, правило встановлення обмеження доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи («Іліан проти Туреччини» (llhan v. Turkey), заява №22277/93).
З огляду на це суд повинен звертати увагу на усі доводи учасників справи, на тривалість строку, який пропущено, на поведінку учасників протягом цього строку, на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з підготовкою до звернення до суду тощо. Суд повинен всі ці обставини оцінювати в їх сукупності. Суд повинен гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.
Вирішуючи питання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції безпідставно не врахував, що позивач зі свого боку не продемонстрував умисного зволікання з реалізацією наданого йому права на судовий захист та не допускав зловживання цим правом.
За такого правового регулювання та обставин справи, враховуючи, що доводи не підписаної заяви про усунення недоліків аналогічні доводам, наведеним у позовній заяві, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про необґрунтованість наведених позивачем причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.
Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Згідно з частиною 3 статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись статтями 312, 320, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                    суддя                                        І.О.Лічевецький

Суддя                                        В.П.Мельничук

Суддя                                        О.М.Оксененко