ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/4934/21                                        Суддя (судді) першої інстанції: Шулежко В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2021 року                                                                      м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г. В.
суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2021 року про повернення позовної заяви
у справі № 640/4934/21
за позовом ОСОБА_1 
до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :
У лютому 2021 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - відповідач), в якому просила суд:
-          визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який безпосередньо здійснює повноваження під час ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський", в частині невключення інформації щодо рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
-          зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який безпосередньо здійснює повноваження під час ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський", внести зміни (подати) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, внести зміни до реєстру відшкодування вкладникам ПАТ "Банк Михайлівський" та здійснити відшкодування коштів за вкладами ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), відкритих у ПАТ "Банк Михайлівський", у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами;
-          стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ідентифікаційний код юридичної особи: 21708016) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок). 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач двічі подавав відповідачеві індивідуальні звернення - заяву від 08.08.2016, зареєстровану Центром обслуговування клієнтів №8 ПАТ "Банк Михайлівський" за вхідним номером 08.08.2016-45/ЗГЗ/1, та заяву від 28.12.2016, зареєстровану ПАТ "Банк Михайлівський" за вхідним №28 12 2016/70, проте відповідачем на час подання позовної заяви не відшкодовано грошові кошти, як вкладнику ПАТ "Банк Михайлівський".
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без руху та надано п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання даної ухвали.
В свою чергу, суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву позивача без руху зазначив про надання позивачу до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та докази наявності поважних причин його пропуску.
На виконання вимог ухвали суду першої інстанції 15 березня 2021 року представником позивача на адресу суду направлено заяву про усунення недоліків позовної заяви, у якій зазначено, що позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача, яка виявляється в невключенні його даних до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
У поданій заяві представником позивача зазначено, що позивач двічі подавав відповідачеві індивідуальні звернення - заяву від 08.08.2016, зареєстровану Центром обслуговування клієнтів №8 ПАТ "Банк Михайлівський" за вхідним номером 08.08.2016-45/ЗГЗ/1, та заяву від 28.12.2016, зареєстровану ПАТ "Банк Михайлівський" за вхідним №28 12 2016/70, чим повністю виконала свої обов`язки згідно із законом. А право на виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом залежить від конкретної позитивної відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на індивідуальне звернення вкладника. На думку позивача, саме конкретна відповідь відповідача на індивідуальне звернення позивача є тим офіційним документом, який підтверджує або спростовує факт включення чи невключения позивача до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ненадання відповідей на два індивідуальні звернення позивача є триваючим порушенням з боку відповідача. Проте, представник позивача стверджує, що про порушене право позивач дізнався з листа Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" за вихідним № 28.09.20/02-вих від 28.09.2020 та саме з цією датою пов`язує початок перебігу строку звернення до суду.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2021року позовну заяву ОСОБА_1 - повернуто. 
В свою чергу, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву позивача, керувався тим, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів поважності пропущення строку звернення до суду з даною позовною заявою.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції позивачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2021року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права. Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанцій залишено поза увагою ту обставину, що позивачем подано адміністративний позов у межах строку звернення до суду оскільки відповідачем не надано відповіді на звернення позивач в 2016 року, а надано відповідь на звернення, лише в 2020 року.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи, що до суду апеляційної інстанції не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що наявні підстави для розгляду апеляційної справи та матеріалів справи в письмовому провадженні.
Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не надано.
Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду  без змін, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, предметом судового оскарження в цій справі є бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" щодо не включення позивача до переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ "Банк Михайлівський" мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, інформації про позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів в сумі 50196,70 грн. по рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .
Так, позивач звертався із заявами до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" від 08.08.2016 та від 28.12.2016 про включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Тобто, починаючи з 2016 року позивач знав або міг дізнатися про порушення своїх прав та інтересів допущенням, на його думку, протиправною бездіяльністю відповідача щодо невключення інформації стосовно його рахунків до переліку вкладників, за якими має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Натомість позивач почав вживати дії, спрямовані на захист свого права, лише у 2020 році, звернувшись за правовою допомогою до адвоката. 
Звернення до Уповноваженої особи із адвокатським запитом майже через 3 роки після формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду для з`ясування причин невключення до нього інформації про позивача не може бути підставою для обчислення строку звернення до суду з дня, коли позивач отримала відповідь на такий запит.
До того ж, позивач оскаржує саме бездіяльність відповідача, а не отримане рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський".
Позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду майже через 3 роки, не наведено поважних обставин, які не залежали від її волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.
Так,  позивач у лютому 2021 року звернулася до суду першої інстанції з цим позовом.
Статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) регламентовано строки звернення до суду з адміністративним позовом, а статтями 160, 161 КАС України - вимоги до позовної заяви.
Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частин 1, 2 статті 123 КАС України в разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
У частині 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до статті 2 Закону України № 2121-III від 07.12.2000 "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Преамбула Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12.07.2001 № 2664-III (надалі - Закон № 2664-III) визначає метою цього Закону створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону № 2664-III фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України).
У свою чергу, за змістом статті 1 Закону № 1023-XII споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п. 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.
У пункті 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що КАС України регламентовано вимоги до позовної заяви та право позивача усунути її недоліки в разі залишення позову без руху в межах строку, установленого судом у відповідній ухвалі.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вимоги процесуальним законодавством встановлено шестимісячний строк, у межах якого особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.
У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (Рішення від 18.10.2005 р. по справі "МШ "Голуб" проти України").
У свою чергу, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. по справі "Смірнова проти України" визначено, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
Відповідно до ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що 23.05.2016 правлінням НБУ було прийнято рішення № 14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних".
На підставі зазначеної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 № 812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський".
Так, 12.07.2016 Правлінням Національного банку України прийнято рішення №     124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський". 
На підставі зазначеного рішення НБУ виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 № 1213, про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський".
Зазначені рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і Правління НБУ та інформація щодо запровадження в ПАТ "Банк Михайлівський" тимчасової адміністрації, а в наступному щодо початку процедури його ліквідації перебували у загальному доступі.
Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 року по справі № 826/281/16.
Як вже дуло зазначено вище, що позивач зверталася із заявами до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" від 08.08.2016 та від 28.12.2016 про включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Отже, вже з цієї дати позивачу було  відомо про порушення її права на включення до переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за їх вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Однак, з даним адміністративним позовом вона звернувся до суду лише у лютому 2021 року.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи представника апелянта про те, що позивач дізналася про порушення свого права та, зокрема нікчемність правочину, лише з листа ФГВФО у 2020 році, після направлення адвокатського запиту.
Крім того, адміністративне процесуальне законодавством,  як на момент звернення позивача до суду, так і на теперішній час пов`язує відлік даного процесуального строку, зокрема з датою, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Колегія суддів звертає увагу, що інформація стосовно запровадження тимчасової адміністрації банку та його ліквідації була офіційно оприлюднена, перебувала в загальному доступі і позивач мав реальну можливість з нею ознайомитися та бути обізнаним щодо фактичної реалізації його права на отримання гарантованого відшкодування вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
При цьому, слід відзначити, що статтями 27, 28 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено стислі строки, протягом яких уповноваженою особою Фонду здійснюється формування переліку вкладників, що мають право на отримання гарантованого відшкодування, а саме - 15 днів робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку ринку, та розпочинається Фондом виплата відшкодування коштів - 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку ринку.
Тобто, вже зі спливом вказаних законодавчих строків позивач міг та повинен був дізнатися про порушення його прав.
Разом з тим, реалізація особою наданого їй права залежить від її власного волевиявлення.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо порушення позивачем строків звернення до суду з цим позовом за відсутності поважних причин для їх поновлення.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справи в порядку апеляційного провадження останній не зазначав про інші причини пропуску строку ніж те, що позивач звернулася до адвоката в 2020 року про надання правової допомоги.
З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доказів щодо поважності пропущення строку звернення до суду не надано.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем порушено строк звернення до суду, а представником позивача не обґрунтовано поважності причин пропущення такого строку, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 238, 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції у порядку ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя:                                                                                Г. В. Земляна
Судді:                                                                                                    Є. І. Мєзєнцев
                                                                                                              В. В. Файдюк