ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 вересня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/3152/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
за участю секретаря судового засідання Цвєткової К.П. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року (суддя Єфанова О.В., повний текст рішення складено 08.04.2021) в адміністративній справі
за позовом  ОСОБА_1 
до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича
третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 
про визнання протиправною та скасування постанови, - 

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича про відкриття виконавчого провадження № 64460463 від 11.02.2021. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 27.01.2021 складено виконавчий напис № 15477 про стягнення суми заборгованості за кредитом в розмірі 43659,48 грн. з боржника – ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».
Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Юрієм Анатолійовичем 11.02.2021 прийнято постанову ВП № 64460463 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищенаведеного виконавчого напису № 15477. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на правові позиції Верховного Суду, викладені у справах № 804/6996/17 та № 580/3311/19.
Надаючи оцінку правомірності оскаржуваної постанови, правильності висновків суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження»   визначено, що відповідно до цього Закону   підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.
Згідно зі   ст. 24 вказаного Закону    приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Статтею 26 Закону встановлено, що   виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у   статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Згідно з відомостями з Єдиного реєстру приватних виконавців України, виконавчим округом приватного виконавця Мельника Ю.А. є м. Київ.
Суд встановив, що згідно з виконавчим написом нотаріуса № 15477 від 27.01.2021, поданого ТОВ «Вердикт Капітал» разом з заявою про примусове виконання, адресою реєстрації боржника ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , є АДРЕСА_1 , адресою проживання боржника зазначено АДРЕСА_2 .
Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для відкриття виконавчого провадження за відповідним територіальним округом може бути, зокрема, проживання/перебування боржника - фізичної особи, на вказаній території. 
У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року в адміністративній справі № 380/9335/20 сформований правовий висновок у подібних правовідносинах, який є обов`язковим до застосування судами нижчих інстанцій в силу приписів КАС України.
Щодо відсутності у чинному законодавстві вимог щодо здійснення виконавчого провадження виключно за місцем реєстрації боржника, то      Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду звернув увагу на таке.
Законом України «Про виконавче провадження»   встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна (частина перша статті 24 Закону). Водночас визначення місця проживання та місця перебування наведено у   Законі №1382-IV, відповідно до якого місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
   Виходячи з приписів   статті 6 Закону №1382-IV, місце проживання підлягає обов`язковій реєстрації, тобто   Закон №1382-IV   пов`язує місце проживання особи насамперед із зареєстрованим місцем проживання. Таким чином, факт реєстрації особою свого місця проживання безумовно свідчить про те, що особа обрала певну адресу місцем свого проживання. Законом не заборонено особі мати декілька місць проживання, але у будь-якому випадку адреса, зареєстрована особою у встановленому порядку, виходячи з положень частини десятої статті 6 Закону, є офіційною адресою, а отже, особа правомірно очікує, що за цією адресою з нею буде вестися офіційне листування, а також вчинятимуться й інші юридичні дії, що пов`язані з місцем її проживання.
Отже, відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі, до якого належить зареєстрована адреса місця проживання боржника, відповідатиме принципу юридичної визначеності, вимогам, установленим частиною другою   статті 2 КАС України   та вимогам   статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».
При цьому касаційний суд звернув увагу на те, що частина друга   статті 24 Закону України «Про виконавче провадження»   пов`язує місце виконання рішення приватним виконавцем з фактичним місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходженням боржника - юридичної особи, а не з адресою, зазначеною у виконавчому документі, як це, наприклад, закріплено у частині першій   статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».
   Що стосується місця проживання боржника, яке незареєстроване у встановленому законом порядку, Верховний Суд виходив з того, що таке місце проживання боржника, в силу відсутності в нього офіційного характеру, має бути повідомлено самим боржником (що відповідатиме принципу вільного вибору місця проживання, встановленому   Законом №1382-IV) або підтверджено належним чином з урахуванням принципу офіційного з`ясування обставин, оскільки просте зазначення будь-якої адреси без перевірки відповідних обставин не робить цю адресу саме адресою місця проживання особи у розумінні   Закону №1382-IV.
Аналізуючи положення статей   9,   18 Закону №1404-VІІІ, положення   статті 27 Закону №1403-VIII, а також положення Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5942-VI, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду дійшов висновку про те, що виконавець має реальну можливість перевірити місце знаходження боржника шляхом перевірки необхідної інформації у Єдиному демографічному реєстрі або шляхом запиту до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи. Такі дії відповідатимуть вимогам частини другої   статті 2 КАС України, яких приватний виконавець має дотримуватись.
Відсутність прямого обов`язку приватного виконавця перевіряти адресу проживання боржника не спростовує необхідності дотримання ним принципів верховенства права, законності, незалежності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, диспозитивності, гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, які визначені частиною першою   статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»   та кореспондуються з положеннями частини другої   статті 2 КАС України, на відповідність яким суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень.
В іншому випадку, не з`ясування адреси проживання боржника може мати наслідком порушення прав боржника, що виражатиметься у штучному створенні перешкод для вчинення боржником дій, зазначених у   статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»   (ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій тощо). 
Верховний Суд наголосив, що відсутність прямої вказівки в   Законі України «Про виконавче провадження»   на обов`язок виконавця перевіряти місце проживання боржника не повинна слугувати інструментом ймовірних порушень прав боржника з боку виконавця – суб`єкта владних повноважень.
Верховний Суд також звернув увагу на положення пункту 10 частини четвертої   статті 4 Закону №1404-VIIІ, відповідно до якої виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Верховний Суд констатував, що надання триденного терміну для вирішення питання щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання спрямоване саме на необхідність перевірки органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, зокрема і відповідності зареєстрованого місця проживання боржника - фізичної особи адресі боржника, вказаної у виконавчому документі, і належності такого зареєстрованого місця проживання виконавчому округу, на який поширюються повноваження приватного виконавця.
Суд касаційної інстанції підсумував, що саме лише зазначення місця проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якої охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою. 
Як вбачається з матеріалів справи, місце проживання позивача – боржника у виконавчому провадженні у м. Києві зазначено лише у виконавчому написі нотаріуса, тоді як така інформація відсутня у договорі про надання споживчого кредиту та в офіційних державних реєстрах, що не перевірено приватним виконавцем при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження, а відтак остання підлягає скасуванню як така, що прийнята недобросовісно та з перевищенням наданих законом повноважень.
Як наслідок всі інші постанови у виконавчому провадженні, прийняті після його неправомірного відкриття, також носять протиправний характер та підлягають скасуванню.
Додатково суд апеляційної інстанції зазначає, що провадження у даній справі відкрито за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича, тоді як рішення ухвалено судом першої інстанції за позовом ОСОБА_2 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни. Також судом першої інстанції не було залучено до участі у справі в якості третьої особи стягувача у виконавчому провадженні, проте рішення у даній адміністративній справі впливає на права та інтереси останнього.
Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права. 

                              Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року в адміністративній справі № 160/3152/21 скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича про відкриття виконавчого провадження № 64460463 від 11.02.2021.
Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.
Постанова суду набирає законної сили з 28 вересня 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
          Повна постанова складена 28 вересня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова