КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                            
       Єдиний унікальний номер справи 369/1640/21                     Головуючий у суді першої інстанції: Ковальчук Л.М.
       Номер провадження: 22-ц/824/5917/2021                               Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
31 серпня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Коцюрби О.П.,
суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,
при секретарі - Качалабі О.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2021 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Чижик Андрій Павлович, Державне підприємство «СЕТАМ», Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, правонаступником якої є Служба у справах дітей Бучанської районної державної адміністрації Київської області, про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-  
 
В С Т А Н О В И В:
 
В Києво-Святошинський районний суд Київської області звернувся                 ОСОБА_2 із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви у якій просив суд накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою:                              АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 посилався на те, що зазначена квартира була передана в іпотеку на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. 
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня                     2020 року у справі № 752/14499/19 задоволено позовну заяву АТ «Райффайзен банк Аваль» та стягнуто заборгованість в розмірі 35 000,00 доларів США, яка виникла за кредитним договором.
Як вбачається з автоматизованої системи виконавчих проваджень, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. 08 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження № АСВП: 62982371, у якому боржником є ОСОБА_2 , а стягувачем - АТ «Райффайзен Банк Аваль».
Будь-яких копій документів, які б підтверджували факт відкриття виконавчого провадження він  не отримував.
ОСОБА_2 , 26 січня 2021 року в телефонному режимі дізнався, що квартира була реалізована Державним підприємством «СЕТАМ» з електронних торгів.
На офіційному сайті Державного підприємства «СЕТАМ», заявником було перевірено дану інформацію та встановлено, що 25 січня 2021 року проведено електронні торги з продажу однокімнатної квартири, загальною площею 45,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 на праві приватної власності. Крім того, на вказаній сторінці міститься Протокол № 523183 проведення електронних торгів, з якого вбачається, що торги відбулися, продаж здійснено за 580 000,00 грн.
Заявнику не було відомо про здійснення дій з організації торгів та про факт їх проведення, будь-яких документів він не отримував. Наразі ОСОБА_2 не має можливості ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження, оскільки приватний виконавець не відповідає на телефонні дзвінки, а офіс останнього зачинений.
ОСОБА_2 зазначив, що торги відбулись з порушенням порядку їх проведення, крім того, з порушенням прав дитини заявника - без дозволу органу опіки та піклування, та будь-якого рішення суду щодо зняття з реєстрації, виселення чи припинення права користування дитини щодо зазначеної квартири не існує.
Також, відчуження квартири на торгах відбулось з порушенням діючого законодавства, оскільки на квартиру, яка належала на праві власності заявнику, поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого на забезпечення кредитів в іноземній валюті».
ОСОБА_2 вказав, що має намір звернутись до суду з позовною заявою про визнання недійсними електронних торгів, але не може наразі цього зробити, оскільки не має доступу до матеріалів виконавчого провадження в рамках якого проводились електронні торги.
Заявник зазначив, що невжиття заходів забезпечення призведе до порушення права на ефективний захист. Існують реальні ризики втрати повної можливості поновлення порушеного права власності, у зв`язку із ймовірним перепродажем квартири наступному власнику, який буде розглядатися як добросовісний набувач.
Також це може призвести до того, що особа, яка за реєстраційними документами буде формальним власником квартири, позбавить заявника разом з сім`єю можливості проживати у спірній квартирі.
Невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду.
Разом з тим, своєчасне накладення арешту на квартиру може запобігти подальшій реєстрації права власності на квартиру на підставі незаконно проведених електронних торгів, тому заявник просить суд забезпечити майбутній позов.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від                   05 лютого 2021 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено.
В порядку забезпечення позову, накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції  норм матеріального права та незаконність судового рішення, просив ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від                         05 лютого 2021 року скасувати та відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Наданим процесуальним законом правом подати відзив на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, Києво-Святошинський районний суд Київської області своє рішення обґрунтовував тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також права на ефективний захист порушених прав та інтересів заявника, враховуючи можливість подальшого відчуження спірної квартири новим власником.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частинами  1, 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом, яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:                       1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Приписами ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня               2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову - це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.
Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.
Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо нерухомого майна, зокрема квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, з матеріалів справи вбачається, що Державним підприємством «СЕТАМ», 25 січня 2021 року проведено електронні торги з продажу однокімнатної квартири, загальною площею 45,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
З тексту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник має намір звернутись до суду з позовом про визнання недійсними результатів прилюних торгів з приводу реалізації нерухомого майна, а саме квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
За таких обставин, колегія суддів вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також права на ефективний захист порушених прав та інтересів заявника, враховуючи можливість подальшого відчуження спірної квартири новим власником.
Посилання апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді справи судом апеляційної інстанції.
Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки Києво-Святошинського районного суду Київської області та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Так як доводи апеляційної скарги ОСОБА_1   не спростовують висновків суду першої інстанції, які відповідають фактичним обставинам справи, апеляційний суд залишає ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від  05 лютого 2021 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -   
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від                    05 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий:                                                                                         О.П. Коцюрба

Судді:                                                                                                      І.М. Білич 

                                                                                                                   Т.А. Слюсар