ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року 
м. Київ

Справа №  916/1753/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О.    В. - головуючий, Волковицька Н.    О., Могил    С.    К.
за участю секретаря судового засідання - Мазуренко М.    В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту)  
на рішення Господарського суду Одеської області від 09.11.2020 (суддя Бездоля    Д.    О.) 
і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2021 (головуючий суддя Головей В. М., судді Разюк Г. П., Савицька Я. Ф.) 
у справі № 916/1753/20
за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту)  
до 1) фізичної особи - підприємця Молли Інги Олегівни і 2) Комунального підприємства "Одестранспарксервіс", 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Міністерство інфраструктури України,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 2 - Одеська міська рада,
про визнання договору недійсним
(у судовому засіданні взяла участь представника позивача - Ахмадулліна    В.    Р.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог і судових рішень
1.          У червні 2020 року Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) (далі - позивач, Адміністрація) звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до фізичної особи - підприємця Молли Інги Олегівни (далі - відповідач-1, ФОП Молла І.    О.), Комунального підприємства "Одестранспарксервіс" (далі - відповідач-2, КП "Одестранспарксервіс") про визнання недійсним договору від 03.01.2019 №72/П-КР-2019/03-01.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір балансоутримання місць для паркування від 03.01.2019 №72/П-КР-2019/03/01, укладений між сторонами з порушенням вимог законодавства, оскільки за твердженням позивача відповідач-2 надав відповідачу-1 право організувати та провадити діяльність із забезпечення паркування транспортними засобами на місцях для паркування на об`єкті, який є частиною об`єкту "Митна площа", з інв. номером 072525, загальною площею 6200 кв.м, права та обов`язки щодо якого з 13.06.2013 перейшли до позивача в результаті реорганізації ДП "Одеський морський торговельний порт".
Короткий зміст судових рішень
3.          Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.11.2020, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2021, у задоволені позовних вимог відмовлено. 
4.          Місцевий господарський суд зазначив, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутній запис щодо речового права позивача на об`єкт "Митна площа" за адресою: м. Одеса, площа Митна, Ѕ, а тому суд вказав, що позивач не довів наявність порушеного права.
5.          Суд вказав, що у спірних правовідносинах між учасниками справи існує спір щодо речового права на об`єкт, частина якого використовується відповідачем-1 з метою здійснення діяльності паркування транспортних засобів на підставі спірного договору, який за висновком суду першої інстанції, є первісним, натомість не переданий на вирішення господарського суду позивачем у межах даної справи, відповідно, спори, пов`язані з володінням та користуванням зазначеним майном, є похідними відносно нього і їх заявлення до вирішення первісного спору є передчасним.
6.          Між цим, оскільки в силу закону судом розгляд справи здійснюється в межах заявлених предмету та підстав позову, а також між сторонами спору, в якому Одеська міська рада є третьою особою без самостійних вимог на предмет спору, суд зазначив, що спірні питання щодо права власності на вищевказаний об`єкт в межах даної справи судом не вирішуються. При цьому, суд врахував, що в матеріалах справи відсутні докази щодо здійснення реєстрації за позивачем речового права на об`єкт, частина якого використовується відповідачем-1 з метою здійснення діяльності паркування транспортних засобів на підставі спірного договору, а тому за наявності невирішеного спору щодо речового права на вказаний об`єкт позивачем невірно обраний ефективний спосіб захисту права.
7.          Погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, апеляційний господарський суд, з урахуванням встановлених обставин щодо відсутності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису щодо речового права позивача на об`єкт "Митна площа" за адресою: м. Одеса, площа Митна, Ѕ, погодився з висновком місцевого господарського суду щодо недоведення позивачем наявності порушення його прав.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
8.          Позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення і постанову, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)
9.          У касаційній скарзі позивач (з урахуванням заяви про усунення недоліків) зазначає, що:
-          спірний об`єкт перебуває в державній власності та Адміністрація здійснює щодо нього право господарського відання в силу закону;
-          визнання правочину недійсним є належним та ефективним способом захисту прав та інтересів позивача, встановлених законом;
-          об`єкт "Митна площа" як окремий об`єкт не підлягає державній реєстрації з урахуванням приписів частини четвертої статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин).
10.          Скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема щодо можливості здійснення права господарського відання до об`єкта державної власності в силу закону (частина третя статті 33 Закону України "Про морські порти України") та чи є достатнім реалізація речового права щодо державного майна без здійснення державної реєстрації.
11.          Також скаржник посилається на неврахування судами висновків Верховного Суду в подібних правовідносинах, викладених у постановах від 14.05.2019 у справі №    910/11511/18, від 28.05.2020 у справі №    910/7164/19 щодо способу захисту порушеного права, та як наслідок, неправильне застосування приписів статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 20 Господарського кодексу України, статті 5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
12.          Суди не врахували висновки Верховного Суду в подібних правовідносинах, викладених у постановах від 14.03.2018 у справі №    921/403/17-г/6, від 03.06.2020 у справі №    363/4852/17, від 20.05.2020 у справі №    303/6974/16 щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, та як наслідок, неправильно застосували приписи статті 187 ЦК України, частини четвертої статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин).
Позиція інших учасників справи
13.          Від Міністерства інфраструктури України надійшла заява, в якій воно просить касаційну скаргу Адміністрації задовольнити, постанову і рішення у справі скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
14.          На підставі розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 №133-р "Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту",  наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013 №163 "Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" реорганізовано державні підприємства морського транспорту за переліком згідно з додатком 1, шляхом виділу стратегічних об`єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов`язків стосовно них відповідно до розподільчих балансів та утворено внаслідок виділу Державне підприємство "Адміністрація морських портів України". До переліку державних підприємств морського транспорту, що підлягають реорганізації включено Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт", за адресою: 65026, м. Одеса, площа Митна, 1.
15.          На виконання вищевказаного наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013 №163 комісією з реорганізації було складено розподільчий баланс майна, майнових прав та зобов`язань ДП "ОМТП" до ДП "АМПУ" станом на 13.06.2013. Згідно з актом приймання-передачі майна, майнових прав та зобов`язань від 13.06.2013 ДП "ОМТП" передано, а ДП "АМПУ" прийнято майно за адресою: 65026, м. Одеса, Митна площа, 1, зокрема, об`єкт - "Митна площа", інвентаризаційний номер 072525, який введений в експлуатацію 01.03.1966. 
16.          Наказом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" від 23.06.2013 №17, зокрема, наділено філії ДП "АМПУ" частиною майна ДП "АМПУ", згідно з актами приймання-передачі. Згідно з актом приймання-передачі майна, майнових прав та зобов`язань від 13.06.2013 №19 вищевказане майно передано Одеській філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України". 
17.          Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна в реєстрі наявні наступні відомості: суб`єкт управління, який здійснює управління майном - Міністерство інфраструктури України, балансоутримувач майна - ДП "АМПУ" в особі Одеської філії ДП "АМПУ"; відомості про державне майно, зокрема: назва майна - Митна площа, інвентаризаційний номер 072525, назва майна відповідно до класифікатора державного майна - майдани, тротуари та пішохідні зони, за адресою: м.    Одеса, площа Митна, 1/2, площею 6200 кв.м.
18.          Як визнається сторонами, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутній запис щодо речового права позивача на об`єкт Митна площа за адресою: м. Одеса, площа Митна, 1/2.
19.          21.08.2017 між позивачем та ПП «Проект» укладено договір про надання послуг з виготовлення технічного паспорту на будівлі та споруди, що розташовані за адресою: м.    Одеса, площа Митна,1, зокрема, згідно з переліком, на об`єкт "Митна площа", інв. №072525, орієнтовною площею 6566,40 кв.м. 
20.          В матеріалах справи наявний технічний паспорт на виробничі будівлі та споруди за адресою: площа Митна, 1/2, складений станом на 08.12.2017, у якому наявні відомості щодо об`єкту "Митна площа", інв. №072525, 01.03.1966 року побудови, характеристика споруди - плитка, асфальтобетон, площею 6200,00 кв.м.
21.          18.11.2019 комісією за результатами огляду частини об`єкта "Митна площа", інв. №072525, площею 1852 кв.м складено акт огляду, яким встановлено:
-          належне позивачу майно: по периметру об`єкта встановлено огорожу з металевого профілю і опорами з елементами освітлення; покриття території - асфальтобетон;    
-          виявлено облаштування, що не належать позивачу: на асфальтобетонному покритті нанесена паркувальна розмітка; при в`їзді і виїзді на огороджену територію об`єкта встановлені автоматичні шлагбауми; при в`їзді на огороджену територію об`єкта встановлена модульна будова розміром 2х1,5 м. Також комісією проведено фотофіксацію стану об`єкта.
22.          06.04.2020 позивач, з метою забезпечення паркування особистого транспорту працівників Одеської філії ДП "АМПУ" у кількості понад 50 легкових автомобілів, звернувся до Одеської міської ради з листом, у якому запропонував вирішити питання з приводу усунення перешкод у цілодобовому та безкоштовному паркуванні на спеціально обладнаній площадці, за адресою: м. Одеса, площа Митна, 1.
23.          Листом від 14.05.2020 Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради повідомив позивача щодо укладення 03.01.2019 між відповідачами спірного договору на підставі відповідних рішень Одеської міської ради.
24.          Листом від 13.07.2020 Департамент комунальної власності Одеської міської ради за результатом розгляду запиту відповідача-2 повідомив, що рішення щодо оформлення правовстановлюючих документів на користування земельною ділянкою, на якій розташований паркувальний майданчик, за адресою: м. Одеса, площа Митна, 1, Одеською міською радою не приймалось, разом з цим, земельна ділянка, на якій розташований цей паркувальний майданчик, відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України знаходиться у розпорядженні територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради.
25.          Згідно з рішенням Одеської міської ради від 20.09.2011 №1251-VI, зокрема: затверджено Положення про організацію та порядок паркування транспортних засобів у м. Одесі; затверджено типовий договір балансоутримання місць для паркування; визначено КП "Парксервіс-Одеса" уповноваженим органом по здійсненню організації та експлуатації майданчиків для платного паркування транспортних засобів та укладення договорів балансоутримання місць для паркування на території м. Одеси. 
26.          Рішенням Одеської міської ради від 16.04.2015 №6506-VI, зокрема, внесено зміни до рішення від 20.09.2011 №1251-VI, виключивши КП "Парксервіс-Одеса" з його тексту та викладено п.4 рішення в наступній редакції: "визначити КП "Одестранспарксервіс" уповноваженою особою по здійсненню організації та експлуатації майданчиків для платного паркування транспортних засобів та укладення договорів балансоутримання місць для паркування на території м. Одеси". 
27.          Рішенням Одеської міської ради від 27.08.2014 №5286-VI затверджено перелік спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси, до якого включено спеціальну земельну ділянку за місцезнаходженням: площа Митна, 1, займаною площею 1089,00 кв.м.
28.          03.01.2019 між КП "Одестранспарксервіс" (уповноважена особа) і ФОП Моллою    І.    О. (оператор) укладено договір балансоутримання місць для паркування №72/П-КР-2019/03-01, згідно з п.1.1. якого уповноважена особа надає право оператору організовувати та провадити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на місцях для паркування (спеціальна відведена автостоянка), загальною площею 1089 кв.м, що розташовані за адресою: площа Митна, 1, м. Одеса. 
29.          Згідно з п.1.2. договору оператор здійснює обслуговування (експлуатацію) місць для паркування з метою надання послуг паркування та перерахування збору за місця для паркування транспортних засобів у розмірі та порядку, передбаченому Розділом 3 цього договору "Розділ і порядок розрахунків".
30.          За умовами п. 6.1. договору сторони погодили, що термін дії договору визначається з моменту введення в експлуатацію майданчика для паркування (спеціальна відведена автостоянка) і по 31.12.2019. Водночас, 27.12.2019 між відповідачами було укладено додаткову угоду №1/20 до договору, якою, зокрема, продовжено строк його дії по 31.12.2020.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
31.          Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).
32.          Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі, яка переглядається, скаржник визначив пункти 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.
Щодо суті касаційної скарги
33.          Спір у цій справі виник у зв`язку з оскарженням позивачем договору балансоутримання місць для паркування від 03.01.2019 №72/П-КР-2019/03-01, оскільки, за твердженнями останнього, відповідач-2 розпорядився майном, яке є державною власністю, знаходиться на балансі та в господарському віданні позивача.
34.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, зокрема, з висновками якого в цій частині погодився апеляційний господарський суд, виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази щодо здійснення реєстрації за позивачем речового права на об`єкт, частина якого використовується відповідачем-1. Окрім того, суд першої інстанції вказав на наявність між учасниками справи спору щодо речового права на об`єкт, частина якого використовується відповідачем-1.
35.          В порядку положень частини четвертої статті 300 ГПК України, Суд вважає за необхідне врахувати висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №    916/743/20 (яка ухвалена після подання касаційної скарги) за позовом Адміністрації до ФОП Молли    І.    О., за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Одеської міської ради, КП "Одестранспарксервіс" про усунення перешкод у користування частиною об`єкта державної власності "Митна площа" (інв.№072525) площею 1852 кв.м шляхом зобов`язання ФОП Молли І.    О. припинити свою господарську діяльність на зазначеному об`єкті; стягнути з ФОП Молли І.    О. 41659,05 грн збитків у вигляді неотриманої орендної плати за користування державним майном.
36.          Так, у постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №    916/743/20 викладено такі висновки: "Стаття 182 ЦК України встановлює, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Частина 4 ст. 334 ЦК України передбачає, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з ч. 1 ст. 5 вказаного Закону, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Таким чином за змістом ст.ст. 182, 334 ЦК України основною умовою для визначення статусу нерухомого майна будь-якого об`єкта нерухомості (у тому числі й тих об`єктів, правовий статус яких законодавчими актами не визначено) є державна реєстрація прав на нього. 
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №923/609/17.
Відтак відхилення доводів особи про наявність в неї права на нерухоме майно з посиланням на відсутність державної реєстрації може мати місце лише у тому випадку, коли таке право підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Водночас в силу ч. 4 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії. 
Відтак, підтвердження права на такі об`єкти повинно здійснюватися іншими способами, визначеними законом.
Як свідчать встановлені судами обставини, предметом спору у даній справі є об`єкт, який представляє собою мостіння, майданчик з облаштуванням на земельній ділянці, що розташована поза (перед) огородженою територією Одеського морського порту на площі за адресою: м. Одеса, площа Митна, 1. За доводами скаржника об`єкт площею 1852 кв.м, що є частиною об`єкта "Митна площа" (інв. № 072525) загальною площею 6200 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Митна площа, 1 є об`єктом, що розташований на земельній ділянці, переміщення якого є неможливим без його знецінення та зміни його призначення, відповідно до витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна об`єкт "Митна площа" належить до категорії "майдани, тротуари та пішохідні зони з плитки та асфальтобетону", та використовується як складова об`єктів, які мають різне функціональне призначення, зокрема - як складова дорожнього покриття, тротуару, площадки, майданчики, тощо, і тому воно належить до об`єктів благоустрою. 
Господарськими судами належним чином не досліджено характеристики спірного об`єкта, жодним чином не обґрунтовано висновку, що спірний об`єкт належить до категорії нерухомості, не перевірено, чи не належить зазначений об`єкт до передбачених ч. 4 ст. 5 Закону об`єктів, що не підлягають державній реєстрації, відтак передчасно відмовлено в позові про усунення перешкод у користуванні спірним об`єктом з підстав лише відсутності державної реєстрації права господарського відання.
Також не можна визнати обґрунтованим висновок судів про недоведеність позивачем факту того, що спірний об`єкт входить до складу об`єкту "Митна площа" та необґрунтованість дійсної площі об`єкта, усунення перешкод у користуванні яким є предметом розгляду даної справи, оскільки наявні матеріали справи свідчать, що суди усунулись від належної оцінки наданих позивачем доказів, обмежившись посиланням на відсутність державної реєстрації. 
Між тим встановлення вказаних обставин є суттєвим для правильного вирішення спору, адже у разі встановлення, що спірний об`єкт є приналежністю до об`єкта нерухомості в розумінні ст. 186 ЦК України, який підлягає державній реєстрації, відсутність державної реєстрації такого об`єкта нерухомості є достатньою підставою для висновку про недоведеність виникнення такого права. 
У разі ж відсутності головної речі (об`єкта нерухомості), до якої приналежить спірний об`єкт, висновок про те, що речове право на такий об`єкт підлягає окремій державній реєстрації, а відтак, і про недоведеність виникнення у позивача речового права лише з підстав відсутності реєстрації такого права, є помилковим. У такому випадку суду належить врахувати положення чинного законодавства та належним чином дослідити докази, якими позивач підтверджує набуття речового права на відповідний об`єкт з урахуванням вимог закону".
37.          Таким чином, правовідносини у справі №    916/743/20 і у справі №    916/1753/20 стосуються одно й того ж об`єкта, який є частиною об`єкта "Митна площа" (інв. №    072525) загальною площею 6200 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Митна площа, 1. У той же час як у справі №    916/743/20 (за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.03.2021), так і у цій справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили наявності    /    відсутності речового права у позивача на спірний об`єкт, а також правову природу такого об`єкта, а відтак дійшли передчасних висновків про відсутність порушеного права позивача лише у зв`язку з відсутністю державної реєстрації речового права на спірний об`єкт.
38.          За таких обставин Суд визнає частково обґрунтованими доводи позивача, викладені у касаційній скарзі, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення і постанова скасуванню, а справа №    916/1753/20 передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.
39.          У порядку вимог статей 236 і 315 ГПК України Суд зазначає, що в контексті правових висновків, викладених в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 (див. також пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №    910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №    2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 по справі №    372/4583/14-ц)), справи, на які скаржник посилається в обґрунтування пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, виникли не у подібних правовідносинах.
40.          Так у справі №    910/11511/18 визнання удаваним правочином договору про надання професійної правничої (правової) допомоги і у справі №    910/7164/19 визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови від договору на комплексне банківське обслуговування суб`єктів господарювання не пов`язано з тим, що спірні правочини укладені щодо державного майна щодо якого відсутня реєстрація речового права. А у справах №    921/403/17-г/6, №    363/4852/17, №    303/6974/16 наведені скаржником висновки щодо державної реєстрації речових прав ухвалені за абсолютно інших фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин.
41.          Разом з тим, з урахуванням викладеного у пунктах 36 - 38 цієї постанови, у суду відсутні підстави для формування Верховним Судом висновків щодо застосування відповідних норм права у таких правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України; пункт 10 цієї постанови).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
42.          Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
43.          У зв`язку з наведеним ухвалені у справі судові рішення зазначеним вимогам процесуального закону не відповідають, а отже їх не можна визнати законними і обґрунтованими.
44.          Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
45.          Зважаючи на викладене, а також відповідно до положень частини четвертої статті 300, частини третьої статті 310 ГПК України касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції і рішення суду першої інстанції скасувати, а справу передати на новий розгляд до місцевого господарського суду.
46.          Під час нового розгляду справи суду слід урахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
Розподіл судових витрат
47.          Оскільки справа передається на новий розгляд, розподіл судових витрат у порядку статті 129 ГПК України не здійснюється.
Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) задовольнити частково.
2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2021 і рішення Господарського суду Одеської області від 09.11.2020 у справі №    916/1753/20 скасувати.
3. Справу №    916/1753/20 направити на новий розгляд до Господарського суду Одеської області. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                О.    В.    Случ 
Судді                                                                                          Н.    О.    Волковицька
                                                                                          С.    К.    Могил