ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 334/2587/21                                 Головуючий в 1 інст. Бредіхін Ю.Ю.
Провадження № 33/807/530/21                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.173 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
15 липня 2021 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі захисника – адвоката Аворник Л.В., справу за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Аворник Лариси Вікторівни на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2021 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 119, 00 гривень, стягнуто судовий збір. 

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що відповідно до протоколу серії АА №096845 ОСОБА_1 08.04.2021 року о 19:26 год., знаходячись біля будинку № 7 по вулиці Хакаська у м. Запоріжжі, перебував у стані алкогольного сп`яніння у громадському місці виражався нецензурною лайкою на адресу співробітників поліції.
В апеляційній скарзі захисник вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає обставинам справи. 
В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. 
В самому протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено, що свідки або поняті відсутні, вилучення речей не здійснювалося, ОСОБА_1 протокол не вручений. 
Зазначає, що по даній справі містяться лише документи, складені працівниками поліції, тобто заінтересованими особами, і не є доказом в сенсі ст. 251 КУпАП.
Посилання суду на те, що у судовому засіданні сам правопорушник визнав факт нецензурної лайки, який зафіксовано у протоколі, не є достатньою підставою для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення. 
В протоколі від 8 квітня 2021 року, зазначено, що ОСОБА_1 в громадському місці біля будинку 7 по вулиці Хакаській, що в місті Запоріжжі виражався нецензурною лайкою. В якому саме громадському місці було вчинене правопорушення, в протоколі не зазначається. Отже, на думку апелянта, визначити, чи дійсно ОСОБА_1 нецензурно висловлювався саме в громадському місці, неможливо. 
Просить апеляційний суд постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2021 року скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисника – адвоката Аворник Л.В., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.
За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.
З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.
Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.
При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.
В постанові судді місцевого суду зазначено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 8 квітня 2021 року серії АА №096845 (а.с.1), встановлено, що 8 квітня 2021 року о 19 годині 26 хвилин, за адресою м. Запоріжжя, вул. Хакаська, 7, ОСОБА_1 , 1998 року народження перебував в стані алкогольного сп`яніння у громадському місця біля будинку №7 по вул. Хакаська, виражався нецензурною лайкою на адресу співробітників поліції, чим суттєво порушив громадський порядок і спокій громадян. 
Разом з тим, апеляційний суд при перегляді вказаної справи дійшов до висновку, що докази, які суд першої інстанції поклав в основу обвинувачення, ані окремо по собі, ані в сукупності не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП.
За змістом ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення справи про адміністративне правопорушення.
Так, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.
Диспозицією ст. 173 КУпАП, яка ставиться у провину ОСОБА_1 , передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Тобто, адміністративна відповідальність за ст.173 КУпАП настає тільки тоді, коли дії, перелічені у диспозиції статті, порушують громадський порядок і спокій громадян. 
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини саме у сфері громадського порядку, а для кваліфікації дій особи за цією статтею встановлення хуліганського мотиву є обов`язковим.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке отримало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони (Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 p. № 2899-IV).
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.
Як вбачається зі складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення від 8 квітня 2021 року, об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення працівником поліції не було розкрито, що позбавляє суд можливості встановити обов`язкову ознаку за ст. 173 КУпАП – вчинення проступку у громадському місці. 
Крім того, з матеріалів справи не можливо встановити, що ОСОБА_1 дійсно виражався нецензурною лайкою, яка була направлена на працівників поліції, оскільки в матеріалах справи відсутні письмові пояснення свідків або відеозапис правопорушення. 
Загалом матеріали про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , складено однобічно, без конкретизації інкримінованого правопорушення. 
       Документи, які є в матеріалах справи були складені поліцейськими, тобто заінтересованими особами та які поза розумнім сумнівом не підтверджують винуватість в інкримінованому правопорушенні. 
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. 
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 288 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення може бути скасована. Згідно ст. 293 КУпАП при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути прийнято рішення про скасування постанови і закриття справи.
Згідно п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи не були в повній мірі дотримані вимоги процесуального права та були неправильно застосовані норми матеріального права, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову у справі, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Аворник Лариси Вікторівни, задовольнити. 
Постанову судді Ленінського районного суду від 15 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, скасувати. 
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 334/2587/21