Ухвала 
11 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 450/4232/18
провадження № 61-6990ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Лука Тарас Миколайович, на постанову Львівського апеляційного суду від 23 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Годовицько-Басівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, правонаступником якої є Сокільницька сільська рада Львівського району Львівської області, про визнання недійсними та скасування наказів, визнання недійсними свідоцтв про право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності,
ВСТАНОВИВ:
24 квітня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Лука Т. М., із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначене судове рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору.
У червні 2021 року на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху заявниця подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивуючи його тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу, а отже, відповідно до статті 136 ЦПК України є підстави для звільнення від сплати судового збору.
Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Лука Т. М., про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Львівського апеляційного суду від 23 березня 2021 року відмовлено з тих підстав що заявниця не надала підтверджуючих документів, які містили б повну інформацію про її річний дохід за попередній календарний рік. Крім цього, встановлено, що заявниця зазначала, що разом з касаційною скаргою подала довідку Державної фіскальної служби України (далі - ДФСУ) про відсутність доходів за 2020 рік, проте у переліку документів, доданих до касаційної скарги, така довідка не зазначена і фактично серед додатків відсутня.
ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Лука Т. М., продовжено наданий їй строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 19 травня 2021 року про залишення її касаційної скарги без руху. Водночас заявницю попереджено, що якщо нею не буде виконано вимог цієї ухвали щодо сплати судового збору касаційна скарга вважатиметься неподаною та її буде повернуто.
17 липня 2021 року на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху заявниця подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке мотивоване тим, що крім доходів у вигляді пенсії у розмірі 2 079 грн у 2020 році не отримувала, що підтверджується відповідною довідкою ДФСУ, розмір судового збору перевищує 5 відсотків її річного доходу, а отже, є підстави для звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги. Також зазначає, що разом з касаційною скаргою подавала клопотання про звільнення від сплати судового збору та надавала довідку ДФСУ про відсутність у неї доходів за 2020 року, акт суду про відсутність зазначеного документа вона не отримала.
Верховний Суд дійшов висновку про необхідність визнання касаційної скарги неподаної та її повернення заявниці, виходячи з такого.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
Заявниця після відмови їй у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору судовий збір не сплатила, доказів про підтвердження її майнового стану за попередній календарний рік, що є підставою для звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, також не подала.
Водночас її аргументи про те, що вона разом з касаційною скаргою подавала клопотання про звільнення від сплати судового збору та надавала довідку ДФСУ про відсутність у неї доходів за 2020 рік, не отримувала акт про відсутність зазначеного документа Верховний Суд відхиляє.
Верховним Судом встановлено, що у переліку документів, доданих до касаційної скарги, клопотання та довідка, на яку посилається заявниця, не зазначені й фактично серед додатків відсутні. Таким чином, заявниця не була позбавлена можливості на виконання ухвали про залишення її касаційної скарги без руху разом з клопотанням про звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги подати відповідні докази, що підтверджують її майновий стан.
Акт про відсутність певного документа складається лише у разі, якщо такий документ значиться у додатку до касаційної скарги, а канцелярія при опрацюванні вхідної кореспонденції виявила його відсутність. Оскільки у поданій касаційній скарзі відсутній детальний перелік доданих документів, то підстави для складання акта про відсутність конкретних документів відсутні, а відповідно суд брав до уваги наявність фактично поданих документів до касаційної скарги.
Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах: «Kniat v. Poland» (Княт проти Польщі) від 26 липня 2005 року, пункт 44; «Jedamski and Jedamska v. Poland» (Єдамскі та Єдамска проти Польщі) від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).
Верховний Суд виходить з того, що заявниця не надала доказів її майнового стану, а відповідно не довела неспроможності сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Крім того, Верховний Суд зазначає, що аналогічне клопотання про звільнення від сплати судового збору з такими ж самими аргументами вже було предметом розгляду та оцінки.
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
ЄСПЛ зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» (Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії), № 11681/85.
Ураховуючи наведене, а також те, що відомостей про фактичний майновий стан, наявність рухомого чи нерухомого майна та майнових прав, розміру пенсії, коло утриманців, склад сім`ї тощо, що підтверджують її скрутний майновий стан, заявниця не надала, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Верховного Суду від 19 травня 2021 року про залишення касаційної скарги без руху в повному обсязі не виконана.
Отже, оскільки заявниця не виконала вимоги ухвали про залишення її касаційної скарги без руху щодо необхідності сплати судового збору це унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Golder v. the United Kingdom» (Голдер проти Сполученого Королівства) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.
За правилами частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявниці.
Тому касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Лука Т. М., підлягає визнанню неподаною та поверненню заявниці.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Лука Тарас Миколайович, на постанову Львівського апеляційного суду від 23 березня 2021 року вважати неподаною та повернути заявниці.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             В. В. Яремко