ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4913/21 Справа № 207/1186/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Погребняк Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 січня 2021 року про повернення позовної заяви
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, –

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.
       Позов мотивований тим, що 21 квітня 2002 року між ОСОБА_1 (позикодавцем) та ОСОБА_2 (позичальником) було укладено договір позики, оформлений у вигляді векселя, на виконання якого передав відповідачеві грошові кошти в сумі 60 000 доларів США, що підтверджується векселем від 21 квітня 2002 року. ОСОБА_2 зобов`язався повернути всю суму боргу в строк до 31 грудня 2002 року.
       24 квітня 2018 року ОСОБА_2 повернув лише 2500 доларів США на підтвердження чого позивачем зроблений відповідний запис на оригіналі векселя. Проте, після повернення цієї суми відповідач знову перестав виконувати свої боргові зобов`язання та взагалі сказав, що більше повертати нічого не буде.
       Ухвалою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 січня 2021 року повернуто позивачу його позовну заяву.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений ухвалою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року, якою позовну заяву було залишено без руху.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви.

Відповідач відповідно до положень ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду — без змін, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність доводів апелянта. 

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Учасники справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що 05 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.

       Ухвалою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року позовну заяву було залишено без руху, з підстав не відповідності вимогам статей 175, 177 ЦПК України, а саме: відповідач, який не зареєстрований за адресою, вказаною в позовній заяві, згідно змісту позовної заяви останнім місцем знаходження належного відповідачу майна є м. Київ, при цьому позивачем не додано до позовної заяви підтвердження знаходження належного відповідачу майна на території Південного району м. Кам`янське Дніпропетровської області, тому відсутні підстави, передбачені статею 27 ЦПК України, для розгляду справи Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська.
       На виконання вказаної ухвали, позивач надав заяву, в якій зазначив, що з письмової заяви, яка надійшла від адвоката відповідача ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_2 переїхав на постійне місце проживання до м. Прага Чеської Республіки з м. Дніпродзержинськ (Кам`янське), в якому мав останнє місце проживання та був зареєстрований і на даний час не має нерухомого майна в Україні, є громадянином України і від громадянства не відмовлявся. Просив відповідно до частини шостої-восьмої статті 187 ЦПК України направити запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача та відкрити провадження у справі.
       Судом першої інстанції направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача відповідно частини шостої статті 187 ЦПК України.
       09 червня 2020 року судом отримано інформацію від адресно-довідкового підрозділу ГУДМС про те, що відповідач ОСОБА_2 знятим з реєстрації та зареєстрованим на території Дніпропетровської області не значиться. Крім того, зазначено, що для наведення довідки, необхідно вказати дату народження ОСОБА_2 .
Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року позовну заяву повернуто позивачеві, як таку, що вважається неподаною, на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України.
       Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що недоліки позовної заяви позивачем не усунуто, підстави, передбачені статтею 27 ЦПК України для розгляду справи Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська відсутні.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
       Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року про повернення позовної заяви скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , залишено без задоволення. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року залишено без змін.

Повертаючи позовну заяву 21 січня 2021 року, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 3 ст. 185 ЦПК України, відповідно до якої позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви згідно вимог, визначених ст.ст. 175, 177 цього Кодексу.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

       За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
       Згідно з частинами шостою–дев`ятою статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
       За правилами частини десятої цієї статті, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
       Аналіз вказаних норм процесуального права дає підстави для висновку, що у разі встановлення того, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, а у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі.
       За змістом відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС Дніпропетровської області Байдуж В. В. згідно вказаної адреси не значиться.
       Отже, отримавши інформацію, яка не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд першої інстанції повинен був вирішити питання про відкриття провадження у справі.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи викладене, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 259,268,374,379,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.

Ухвалу судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 січня 2021 року про повернення позовної заяви – скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 22 липня 2021 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко