УХВАЛА

28 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/25521/20
адміністративне провадження № К/9901/34432/21 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської  О.Р. (далі - Суд), 
перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 квітня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року в справі №640/25521/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у місті Києві, за участю третіх осіб - Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби України, - про визнання протиправною бездіяльності та стягнення недоотриманої суддівської винагороди,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у місті Києві (далі - ТУ ДСА України у місті Києві), за участю третіх осіб - Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби України, у якому просив визнати протиправною бездіяльність та стягнути недоотриману суддівську винагороду.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від   21 липня 2021 року, позов задоволено: 
- визнано протиправною бездіяльність ТУ ДСА України у місті Києві щодо нарахування та невиплати судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 суддівської винагороди, обчисленої на підставі  статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, у період із 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року;
- стягнуто з ТУ ДСА України у місті Києві на користь судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 суму недоотриманої за період із 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року суддівської винагороди у розмірі 340  355,08 грн. 
Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2021 року касаційну скаргу ТУ ДСА України у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 квітня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року в справі №640/25521/20 повернуто особі, яка її подала.
14 вересня 2021 року до Суду надійшла касаційна скарга ТУ ДСА України у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 квітня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року в справі №640/25521/20.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати суддівської винагороди; зобов`язання провести перерахунок суддівської винагороди.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що ОСОБА_1 обіймає посаду судді Солом`янського районного суду міста Києва.
Отже, ця справа є адміністративною справою щодо проходження публічної служби позивачем, посада якого входить до переліку осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі).
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Підставами перегляду оскаржуваних судових рішень ТУ ДСА України у місті Києві зазначає: застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; вони оскаржуються з підстави, передбаченої частиною другою статті 353 цього Кодексу. 
Водночас скаржником не наведено, які саме норми права застосовано судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
У випадку посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої   статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження, необхідно навести порушені судами норми процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи в сукупності з обґрунтуванням підстав, передбачених частинами другою та третьою статті 353 КАС України.
Отже, необхідно зазначити підставу, визначену частинами другою та третьою статті 353 КАС України, а також обґрунтувати наявність порушення процедури розгляду справи, передбаченої частиною другою статті 353 КАС України, та обґрунтувати наявність такої підстави.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень (а отже, і підставою для касаційного оскарження згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС) є не дослідження судом зібраних у справі доказів. 
Скаржником не зазначено обставин, які встановлені на підставі недопустимих доказів, та чому на її переконання вони є недопустимими.
Доводи скаржника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій, що виключає можливість їх перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341   КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржником не обґрунтовано передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
За таких обставин клопотання про зупинення виконання судового рішення та поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення не підлягають вирішенню.
Керуючись статтями  12, 248, 328, 332, 341, 334 КАС України,  Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 квітня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року в справі №640/25521/20 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя:                                                                                                      О.Р. Радишевська