Постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2021 року
м. Київ
справа № 646/6787/19
провадження № 51-1085 км 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю:
секретаря судового засідання   ОСОБА_4 ,
прокурора                                         ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
захисника                                          ОСОБА_6 ,
засудженого                                    ОСОБА_7 
розглянув у закритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 ,  на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 3 червня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 2 лютого 2021 року у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за                                              № 12019220060000308, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківського району Харківської області,  зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу: вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 жовтня 2006 року за ст. ст. 70, 71, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 152 КК до позбавлення волі на строк 14 років, звільненого умовно достроково 13 грудня 2017 року з невідбутим строком покарання 10 днів,
у вчиненні злочинів, передбачених  ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 3 червня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, , передбачених ч.1 ст.125, ч.3 ст.15 ч.3 ст.152, ч.1 ст.187, ч.3 ст.15 ч.2 ст.152, ч.2 ст.152, ч.1 ст.126, ч.2 ст.15 ч.2 ст.152 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено йому покарання: за ч.1 ст.125 КК – у виді 200 (двісті) годин громадських робіт; за ч.1 ст.126 КК – у виді 200 (двісті) годин громадських робіт; за ч.1 ст.187 КК – у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч.2 ст.15 ч.2 ст.152 КК – у виді 6 (шести) років позбавлення волі; за ч.3 ст.15 ч.2 ст. 152 КК – у виді 6 (шести) років позбавлення волі; за ч.2 ст. 152 КК – у виді 8 (восьми) років позбавлення волі; за ч.3 ст.15 ч.3 ст.152 КК – у виді 8 (восьми) років позбавлення волі;
На підставі ст. 70, 72 КК, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів у виді 12 (дванадцяти років) позбавлення волі.
Строк відбуття ОСОБА_7 покарання ухвалено рахувати з 15 травня 2019 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком суду законної сили ухвалено залишити без змін – у виді тримання під вартою.
Стягнуто з  ОСОБА_7 у дохід держави витрати на загальну суму 31 762,86 гривень за проведення судових експертиз.
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 лютого 2019 року, слідчого судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 19 лютого 2019 року, слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 27 травня 2019 року на предмети та речі скасовано.
Вирішено питання про долю речових доказів.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 2 лютого 2021 року вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 3 червня 2020 року щодо                   ОСОБА_7 залишено без змін.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 1 лютого 2019 року, близько 21 год 10 хв, перебував поблизу багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Маючи намір вступити з неповнолітньою ОСОБА_8 у статевий зв`язок, діючи повторно, зайшов до під`їзду слідом за ОСОБА_8 , прослідував за нею та зайшов у ліфтову кабіну, яка почала рухатись, ОСОБА_7 заблокував її між поверхами будинку, забезпечивши тим самим неможливість втручання в його дії сторонніх осіб та обмеживши свободу пересування потерпілої, змусив стати потерпілу на коліна з метою вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в тіло потерпілої без її добровільної згоди.
Неповнолітня ОСОБА_8 , яка зрозуміла, що ОСОБА_7 намагається зґвалтувати її, вступити у статевий зв`язок орально, відмовилась виконувати його вимогу. Усвідомлюючи, що потерпіла є неповнолітньою, ОСОБА_7 почав здійснювати на неї психологічний тиск, погрожуючи знівечити її обличчя металевим ключем від дверей циліндричної форми. ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень наніс не менше п`яти ударів кулаком по рукам ОСОБА_8 , по тулубу та по обличчю останньої, змушував стати на коліна, застосовуючи тим самим фізичне насильство. Під час боротьби потерпілій вдалось натиснути кнопку руху ліфта, та ліфтова кабіна знову почала рух угору.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесного ушкодження та зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_7 продовжив наносити останній удари кулаком правої руки по обличчю, намагаючись подавити її волю. Зрозумівши, що з причин, які не залежать від його волі, оскільки ліфт зупинився, він не зможе вчинити всіх дій, направлених на доведення свого злочинного умислу, спрямованого на зґвалтування ОСОБА_8 до кінця, ОСОБА_7 підвівся, завдав удар ногою в обличчя потерпілій, чим спричинив потерпілій синці на обличчі та лівій руці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
8 лютого 2019 року, близько 20 год 50 хв, ОСОБА_7 знаходився поблизу будинку № 19 по вул. Єрмаківській в м. Харкові, де побачив раніше незнайому неповнолітню ОСОБА_9 . Умисно з метою вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_9 , поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя потерпілої. ОСОБА_7 здійсненив на ОСОБА_9 психологічний тиск, і застосував погрози фізичного насильства, небезпечного для життя потерпілої, заздалегідь приховав ніж. Діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 підійшов до потерпілої, яка прямувала до воріт свого домоволодіння, обхватив її ззаду за шию та затиснув рота рукою, іншою рукою дістав з кишені ножа, якого підніс до шиї ОСОБА_9 , та наказав їй мовчати і не обертатися. Погрожуючи ножом потерпілій, та розуміючи, що вона сприйняла загрозу власному життю як реальну, ОСОБА_7 почав вимагати віддати йому грошові кошти та мобільний телефон. ОСОБА_9 , яка повідомила нападнику про відсутність у неї мобільного телефону та грошей, почала чинити йому опір та намагалась звільнитися. Діючи умисно, протиправно ОСОБА_7 наніс ножем останній різану рану правої кисті, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень.
ОСОБА_7 , потягнувши за одяг, повалив останню на сніг, почав душити, здавлюючи потерпілій шию та перекриваючи доступ кисню до легенів, та, продовжуючи погрожувати застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя потерпілої, заволодів її грошовими коштами та майном,  спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 2458 гривень.
9 лютого 2019 року, близько 23 год 45 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку № 14 по вул. Болгарській в м. Харкові, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_10 . Маючи намір вступити з ОСОБА_10 у статевий зв`язок, ОСОБА_11 вирішив зґвалтувати її.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно ОСОБА_7 зайшов до під`їзду за потерпілою, прослідував за нею до дверей ліфту та зайшов у ліфтову кабіну. Після того, як ліфтова кабіна почала рухатись, ОСОБА_7 заблокував її між поверхами будинку, забезпечивши тим самим неможливість втручання в його дії сторонніх осіб та обмеживши свободу пересування потерпілої. ОСОБА_7 , намагався вчинити дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло потерпілої, з використанням статевих органів, не маючи при цьому добровільної згоди                      ОСОБА_10 .
ОСОБА_10 , розуміючи, що ОСОБА_7 має намір зґвалтувати її, почала кричати, чинити опір та стукати по стінам ліфтової кабіни, намагаючись вирватись. Усвідомлюючи свою фізичну перевагу, з метою подолання спротиву ОСОБА_10 , ОСОБА_7 рукою притискаючи потерпілу до стіни ліфту та закриваючи рота, діючи умисно, протиправно, іншою рукою наніс їй ряд ударів кулаком в обличчя, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень В цей час, мешканець квартири АДРЕСА_3 , розташованої на сьомому поверсі вказаного будинку, ОСОБА_12 , перебуваючи у себе в квартирі та почувши шум і гуркіт в шахті ліфту, викликавши ліфт на сьомий поверх, припинив дії ОСОБА_7 
15 лютого 2019 року, близько 22 год 00 хв, ОСОБА_7 перебував поблизу другого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , де побачив раніше незнайомому йому ОСОБА_13 . Маючи намір вступити з ОСОБА_13 у статевий зв`язок, ОСОБА_7 вирішив зґвалтувати її. З метою подолання опору ОСОБА_13 заготовив обламок (горловину) скляної пляшки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на зґвалтування потерпілої, діючи повторно, умисно ОСОБА_7 зайшов до під`їзду слідом за ОСОБА_13 , прослідував за нею до дверей ліфту та зайшов у ліфтову кабіну. Після того, як ліфтова кабіна почала рухатись, ОСОБА_7 заблокував її між нижніми поверхами будинку, забезпечивши тим самим неможливість втручання в його дії сторонніх осіб та обмеживши свободу пересування потерпілої.
ОСОБА_7 дістав заздалегідь заготований обламок (горловину) скляної пляшки, продемонстрував його ОСОБА_13 , здійснюючи тим самим психологічний тиск на неї, та почав вимагати стати на коліна, маючи на меті вчинити з нею оральний статевий акт.
ОСОБА_13 , яка зрозуміла, що ОСОБА_7 намагається зґвалтувати її, вступивши у статевий зв`язок проти її волі, почала просити його не вчиняти з нею цих дій. ОСОБА_7 , нехтуючи законним проханням ОСОБА_13 та усвідомлюючи, що остання залякана, продовжив здійснювати на неї психологічний тиск, погрожуючи застосувати обламок (горловину) скляної пляшки та знівечити її обличчя. Після цього ОСОБА_7 наніс ОСОБА_13 один удар кулаком у праву частину тулубу, та, надавивши на плечі, змусив її опуститись на коліна, застосувавши тим самим фізичне насильство.
ОСОБА_7 зґвалтував ОСОБА_13 , а саме вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, не маючи на це добровільної згоди потерпілої.
Після цього ОСОБА_7 розблокував рух ліфтової кабіни та зник з місця вчинення злочину.
4 травня 2019 року, близько 01 години, ОСОБА_7 знаходячись поблизу багатоповерхівки, розташованої за адресою: м. Харків, пров. Титаренківський, 22, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_14 . Маючи намір вступити з ОСОБА_14 у статевий зв`язок, та ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно зайшов до під`їзду за потерпілою, прослідував за нею до дверей ліфту та зайшов у ліфтову кабіну. Після того, як ліфтова кабіна почала рухатись, ОСОБА_7 заблокував її між поверхами будинку, забезпечивши тим самим неможливість втручання в його дії сторонніх осіб та обмеживши свободу пересування потерпілої. ОСОБА_7 , притиснув потерпілу до стіни ліфту лівим передпліччям, а правою рукою притиснув до шиї потерпілої лезо ножа та почав погрожувати позбавити її життя, примушуючи стати на коліна.
ОСОБА_14 чинила опір, просила не вчиняти з нею цих дій. ОСОБА_7 , нехтуючи проханням ОСОБА_14 та усвідомлюючи, що остання залякана, продовжив здійснювати на неї психологічний тиск, погрожуючи застосувати ніж та знівечити її обличчя, при цьому, діючи умисно, протиправно, маючи умисел на спричинення потерпілій побоїв, наніс удар кулаком останній в обличчя, застосувавши тим самим фізичне насильство. Усвідомлюючи фізичну перевагу ОСОБА_7 , розуміючи, що у разі непокори її може бути позбавлено життя, потерпіла стала на коліна, ОСОБА_7 наніс потерпілій ще один удар по голові, та виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. В цей час, внаслідок виклику ззовні, ліфт почав рух, тим самим завадивши ОСОБА_7 закінчити зґвалтування та змусивши його покинути місце вчинення злочину.
Таким чином, у ході реалізації свого злочинного наміру щодо дій сексуального характеру спричинив ОСОБА_14 забої грудної клітини, м`яких тканин обличчя та лівого ліктьового суглоба при вказаних вище обставинах, тобто побої, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону  України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого іпризначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог наголошує на порушенні права на захист засудженого ОСОБА_7 у суді першої інстанції, в зв`язку з незабезпеченням його повноцінної участі у судових засіданнях, проведенням підготовчого засідання в Дзержинському районному суді м. Харкова без участі захисника, не обґрунтованою відмовою суду в задоволенні клопотання сторони захисту про проведення повторної психіатричної експертизи ОСОБА_7 , не обґрунтованою відмовою в задоволенні клопотання сторони захисту про забезпечення доказів – виклик у судове засідання та допит у якості свідків співробітників ТОВ «АНД-груп» ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Захисник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не було забезпечено перевірки заяви ОСОБА_7 про застосування до нього недозволених методів ведення досудового розслідування із внесенням відомостей до ЄРДР.
Захисник зазначає про не доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому злочинів сукупністю доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження.
Суд апеляційної інстанції, на думку захисника, залишив поза увагою, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто неналежним складом суду.
Захисник зазначає про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Засуджений ОСОБА_7 у своїй касаційній скарзі та доповненнях до неї просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону  і закрити кримінальне провадження.
Засуджений зазначає про невмотивованість ухвали апеляційного суду, неправильну правову оцінку доказів, покладених в обґрунтування ухвали та штучне створення доказів на користь обвинувачення.
Засуджений зазначає про викривлення фактичних обставин провадження судом апеляційної інстанції, не усунення неповноти судового розгляду та умисне фальшування доказів за епізодами з потерпілими   ОСОБА_14 та ОСОБА_9 .
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_17 підтримав подану касаційну скаргу та просив її задовольнити.
Засуджений ОСОБА_7 підтримав подану касаційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 вважав, що підстав для задоволення касаційних вимог засудженого та захисника немає, а тому просив оскаржувані судові рішення щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є предметом розгляду суду касаційної інстанції. Тому суд не має повноважень на перевірку доводів сторони захисту щодо неправильного встановлення судами фактичних обставин справи.
Натомість, зазначені обставини, на які, зокрема, посилається у касаційній скарзі захисник, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. При перегляді судових рішень колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.
Судові рішення свідчать, що суди ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційних скаргах. Зазначені в них мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.
Із положень ст. 94 КПК слідує, що оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок і який оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, з яким погодився апеляційний суд, є обґрунтованим, його зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду з дотриманням ст. 23 КПК й оціненими відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу. Зміст обставин і доказів докладно наведено у вироку.
Судові рішення свідчать, що суди ретельно перевіряли доводи сторони захисту, аналогічні тим, що викладені у касаційних скаргах. Зазначені мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів Верховного Суду вбачає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судових засіданнях доказам.
Зокрема, винуватість засудженого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується: показаннями неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 ; показаннями потерпілої ОСОБА_9 ; показаннями потерпілої ОСОБА_14 показаннями потерпілої ОСОБА_10 ; показаннями потерпілої ОСОБА_13 ; показаннями свідка ОСОБА_18 ; показаннями свідка ОСОБА_19 ; показаннями свідка ОСОБА_12 ; показаннями свідка ОСОБА_20 ; показаннями свідка ОСОБА_19 ; даними протоколів пред`явлення особи для впізнання від 22 травня 2019 року; даними протоколу огляду від 08 лютого 2019 року; даними протоколу огляду від 09 лютого 2019 року; даними постанови про визнання речовими доказами від 14 березня 2019 року; даними протоколу проведення слідчого експерименту від 21 травня 2019 року та відеозаписом до нього; даними відеозаписів з камер відеоспостереження; даними висновку експерта № 09-169/2019 від 19 лютого                            2019 року; даними висновку судово-медичної експертизи № 09-948/2019 від                             20 серпня 2019 року; даними висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/579 се-19; повідомленням ТОВ «АНД-Груп»; даними довідки УОТЗ ГУНП в Харківській області                                            № 14666/119-24 від 01 липня 2019 року; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 31 травня 2019 року,  фототаблицею до нього, та відеозаписом до нього; даними протоколу проведення слідчого експерименту від 05 серпня 2019 року та відеозаписом до нього; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від                           09 серпня 2019 року та відеозаписом до нього; даними висновку експерта                                         № 09-949/2019 від 09 серпня 2019 року; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 27 травня 2019 року та відеозаписом до нього; даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26.06.2019 та відеозаписом до нього; даними протоколу огляду місця події від 15 лютого 2019 року та фототаблицею до нього; даними довідки УОТЗ ГУНП в Харківській області № 14666/119-24 від 01 липня                          2019 року; даними довідки від 15 лютого 2020 року; даними протоколу проведення слідчого експерименту від 23 вересня 2019 року та відеозаписом до нього; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 15 травня 2019 року та ілюстрованим матеріалом до нього; даними слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_14 ; даними висновку експерта № 09-950/2019 від 09 серпня 2019 року; роздруківкою з довідки КП «Харківський метрополітен» щодо часу та місця використання електронної карти для проїзду в метро № 4118851906, якою користувався ОСОБА_7 ; даними довідки УОТЗ ГУНП в Харківській області                                      № 14666/119-24 від 01 липня 2019 року; даними довідки служби таксі «Любимое такси» від 12 серпня 2019 року; даними протоколу огляду від 15травня 2019 року; даними протоколів пред`явлення речей для впізнання від 15 травня 2019 року та фототаблицею до нього; даними постанови про визнання речовими доказами від                       15 травня 2019 року.
Зібрані у справі докази отримано в порядку, визначеному законом, вони повністю узгоджуються між собою, а тому їх обґрунтовано покладено судом першої інстанції в основу обвинувального вироку.
З огляду на викладене за встановлених фактичних обставин кваліфікація діяння   ОСОБА_7  за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК є правильною.
Доводи засудженого та його захисника з питань додержання під час судового провадження норм права та законності засудження ОСОБА_7 , аналогічні доводам у апеляційних скаргах, перевірялись апеляційним судом, який залишив без задоволення апеляційні вимоги сторони захисту, належним чином умотивувавши своє рішення.
Доводи в касаційних скаргах засудженого та захисника щодо порушення права на захист засудженого ОСОБА_7 спростовуються даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
Зокрема, посилання захисника на те, що засуджений не чув головуючого, свідків та інших учасників процесу, що потягнуло порушення права на захист, спростовуються належними звукозаписами судових засідань. Колегією суддів Верховного Суду також встановлено, що згідно журналу судового засідання від 18 жовтня 2019 року на зауваження засудженого щодо не розуміння ним повністю суті пред`явленого обвинувачення головуюча суддя повторно роз`яснила суть пред`явленого обвинувачення. Крім того, Судом встановлено, що протягом усього судового розгляду засуджений ОСОБА_7 порушував порядок судового розгляду та відмовлявся відповідати на питання головуючого. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування засудженого відповідно вимог                   ст. 52 КПК забезпечено правовою допомогою адвоката (Т. 1 арк. 33).
Таким чином, засудженому ОСОБА_7 було надано можливість належними та допустимими засобами здійснювати захист своїх прав.
За матеріалами кримінального провадження колегією суддів Верховного Суду встановлено, що у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходився обвинувальний акт у кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудового розслідування за № 12019220480001430 від 10 квітня                         2019 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК. 
Підготовче судове засідання було проведено за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 12019220480001430, за яким обвинувачення         ОСОБА_7 висувалося у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК, а тому доводи захисника ОСОБА_6 щодо проведення цього засідання без участі захисника, колегія суддів суду касаційної інстанції не перевіряє з огляду на зміст приписів ст. 425 КПК, яка дає право на касаційне оскарження рішення суду лише в частині, що стосується інтересів засудженого в даному кримінальному провадженні, обґрунтування чого захисником не наведено.
Посилання у скарзі захисника на безпідставність залишення без задоволення клопотання про проведення повторної судово психіатричної експертизи, були предметом перевірки апеляційного суду, який обґрунтовано зазначив, що  У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_7 перебував у стані хронічного психічного захворювання у формі дисоціального розладу особистості, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а стороною захисту не наведено належних та достатніх доказів, які б могли викликати сумніви у правильності висновків експерта.
Також апеляційним судом були досліджені доводи сторони захисту про застосування до ОСОБА_7 недозволених методів досудового розслідування, а також невжиття судом першої інстанції заходів щодо перевірки заяв засудженого про застосування до нього таких методів.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26 грудня                     2019 року Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань було перевірено заяву ОСОБА_7 щодо застосування до нього недозволених методів ведення розслідування окремими працівниками Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області та за наслідками цієї перевірки кримінальне провадження за ч.1 ст. 365 КК закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК, що підтверджується матеріалами кримінального провадження (Т.2 арк. 154). Забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень гарантованих статтями 27, 28 Конституції України прав людини є обов`язковим, що дотримав суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження. 
Доводи сторони захисту про неповноту судового розгляду внаслідок незадоволення клопотань про допит в якості свідків співробітників ТОВ «Анд-груп», ОСОБА_15 та ОСОБА_16 перевірялись судом апеляційної інстанції, який обґрунтовано зазначив, що відповідно до ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 травня 2020 року (Т. 3, арк. 226-229), відмовлено в задоволенні клопотання про допит вищевказаних свідків, оскільки стороною захисту не надано обґрунтування необхідності допиту таких свідків.
Також безпідставними є доводи касаційної скарги захисника про те, що вирок суду першої інстанції ухвалено незаконним складом суду, зокрема, судді ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , та ОСОБА_23 брали участь у розгляді скарг на продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 . Проте, зазначені доводи були викладені в заяві засудженого про відвід суддів, яку 4 травня 2020 року було розглянуто судом апеляційної інстанції відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Інших доводів на обґрунтування наявності обставин, які виключають участь суддів у кримінальному провадженні, засудженим не наведено.
Покарання засудженому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин. Воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Крім того, аналогічні доводи засудженого були предметом розгляду судом апеляційної інстанції, який ретельно перевірив та проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.
Суд уважає, що перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, постановлена ухвала відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК, та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказував засуджений у своїй касаційній  скарзі, Судом не встановлено.
За результатами касаційного розгляду не встановлено обставин, які би давали підстави для сумнівів у законності й обґрунтованості висновків суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які його засуджено.
Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду не знаходить підстав для задоволення касаційних скарг засудженого та захисника.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:
Касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , який діє                         в інтересах засудженого ОСОБА_7 ,  на вирок Червонозаводського районного суду            м. Харкова від 3 червня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від                             2 лютого 2021 року залишити без задоволення.
Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 3 червня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 2 лютого 2021 року щодо                                                ОСОБА_7 залишити без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                       ОСОБА_3